П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4106/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук Андрій Валерійович 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 
16 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила:
- визнати протиправним дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо незарахування до її страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 31.10.2023 у подвійному розмірі;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 по 31.10.2023 та здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з 21.02.2024 з урахування раніше виплачених сум.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 позов задоволено частково:
-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 по 31.10.2023 у подвійному розмірі;
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.10.2023 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік за два роки роботи;
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням страхового стажу з 01.01.2004 по 31.10.2023, обчисленого у подвійному розмірі починаючи з 01.11.2024, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та з 21.02.2024 отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
05.11.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України зі зверненням про перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 31.10.2023 у подвійному розмірі.
За наслідками розгляду заяви позивача ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав для зарахування до загального стажу роботи в пільговому обчисленні періоду її роботи на посаді молодшої медичної сестри в КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені акад. О.І. Ющенка" з 01.01.2004 по 31.10.2023, про що повідомлено заявника інформаційним листом від 26.11.2024 № 16236-14746/Ф-02/8-0200/24.
У вказаному листі відповідач звернув увагу, що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи про підтвердження періоду роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій та посад, зарахувати стаж в пільговому обчисленні з 01.01.2004 по 31.10.2023 неможливо.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулася до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-I, який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Статтею 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлено, що заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про психіатричну допомогу" професійні права, обов`язки лікаря-психіатра, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, у тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, при наданні психіатричної допомоги встановлюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, цим Законом та іншими законами. Лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.
Пунктом 2 Інструкції "Про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів ", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.2002 № 12, передбачено, що обов`язковий попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.
За змістом листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 № 625/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 1691/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Із записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , вбачається наступна інформація про її трудову зайнятість у спірний період:
- 25.10.2001 прийнята на роботу до Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. ак. О.І. Ющенка молодшою медичною сестрою палатною 5 відділення неврологічного для хворих з порушенням мозкового кровообігу центру ендоваскулярної нейрохірургії;
- 08.06.2004 переведена молодшою медичною сестрою для догляду за хворими 22 відділення для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу з палатами інтенсивної терапії;
02.08.2010 у зв`язку зі змінами, внесеними до класифікатора професій, назву професії
змінено на молодшу медичну сестру з догляду за хворими;
01.01.2012 назву відділення змінено на 22 відділення неврологічне для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу (інсультне) інтенсивної терапії;
31.10.2023 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію за віком.
Додатково в матеріалах справи міститься наказ від 17.10.2008 № 178 виданий головним лікарем ОСОБА_2 про перейменування Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.I. Ющенка на комунальний заклад "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка".
Згідно із наказом від 09.10.2019 № 209 виданим директором С.О. Кучерук комунальний заклад "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" було реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради".
Також, як слідує із довідки від 24.11.2023 № 249 виданої КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради" ОСОБА_1 дійсно працювала в Комунальному некомерційному підприємстві "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради" на посадах:
- молодшої медичної сестри (палатної) 5 відділення неврологічного з 25.10.2001 (наказ від 24.10.2001 № 87-к про прийняття на роботу);
- переведена на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими 22 відділення неврологічного з 08.06.2004 (наказ від 08.06.2004 № 150-к) по 31.10.2023 (наказ від 24.10.2023 № 412-к про звільнення).
Отже, позивач у спірний період працювала на посаді молодшої медичної сестри в КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені ак. О.І.Ющенка Вінницької обласної ради". 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що посада молодшої медичної сестри, яку позивач обіймала в КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені акад. О.І. Ющенка" Вінницької обласної ради у період з 01.01.2004 по 31.10.2023, дає їй право на пільгове обчислення стажу, передбачене статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому, як наслідок дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні зазначених періодів роботи у подвійному розмірі є протиправними.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.