ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/17956/25
провадження № 2/753/506/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
В С Т А Н О В И В:
05 серпня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "ФК "ЄАПБ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 24 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ "ФК "ЦФР" було укладено кредитний договір № 6714837954, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЦФР" надало позичальнику кредитні кошти у розмірі 15250,00 грн. Позивач зазначає, що на підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року ТОВ "ФК "ЦФР" передало АТ "Таскомбанк" право вимоги до позичальників за кредитними договорами. 15 травня 2024 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 6714837954 від 24 липня 2020 року. Окрім того, 25 січня 2021 року між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3097709097/622766, відповідно до якого ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 3900,00 грн. 09 грудня 2021 року між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 09122022, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 3097709097/622766 від 25 січня 2021 року. Окрім того, 08 січня 2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3394283, відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 7500,00 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 3394283 від 08 січня 2021 року. Окрім того, 16 січня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 09133-01/2021, відповідно до якого ТОВ "ФК "Інвеструм" надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. 11 серпня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 11082021, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 09133-01/2021 від 16 січня 2021 року. У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитних договорів, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 84 776,30 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2025 року цивільну справу № 753/17956/25 передано судді Шаповаловій К.В. 
15 вересня 2025 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме - зазначення доказів, що підтверджують факт отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами.
25 вересня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій зазначено, що позивач звернувся до первісних кредиторів із запитами щодо надання детальних розрахунків заборгованості за кредитними договорами укладеними між первісними кредиторами та ОСОБА_1 та підтвердження перерахування коштів позичальнику. Однак наразі ТОВ "ФК "ЄАПБ" не отримало відповіді на згадані запити, та представник позивача зазначає, що після їхнього надходження, позивачем невідкладно буде направлено їх до суду шляхом подачі клопотання про долучення доказів. А відтак представник позивача просив відтермінувати йому строк на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків строком на 5 днів.
03 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій позивач просить суд відкрити провадження у справі та витребувати від АТ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
21 жовтня 2025 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація, у якій зазначено, що у банку на ім`я ОСОБА_1 емітовані банківські картки, зокрема, і № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Також банком надано суду виписку по вказаним каркам, у якій міститься інформація щодо зарахувань на рахунки ОСОБА_1 коштів у розмірі 7000,00 грн, 3900,00 грн та 3000,00 грн.
У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. 
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялася відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, зокрема, з відмітками «адресат відсутній».
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 24 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ "ФК "ЦФР" було укладено кредитний договір № 6714837954, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЦФР" надало позичальнику кредитні кошти у розмірі 15250,00 грн. 
Пунктом 1.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених і паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору.
З паспорту кредиту вбачається, що процентна ставка при наданні кредиту становить 10%; загальні витрати за кредитом 33 942,51 грн; орієнтована загальна вартість кредиту - 48 192, 51 грн.
Пунктом 6 паспорту кредиту передбачені кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення.
Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту, як і заява-анкета на отримання кредиту містять анкетні дані та підпис позичальника.
Також, 25 січня 2021 року між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3097709097/622766, відповідно до якого ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 3900,00 грн.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 23 лютого 2021 року.
Згідно пункту 1.3 вбачається, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована.
Договір підписаний електронним підписом позичальника R21531, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 7 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.
Додатком № 1 до договору є графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту.
Також, що 08 січня 2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3394283, відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 7500,00 грн, строк дії кредиту - 30 днів; процентна ставка - 1,99%.
У пункті 11 договору зазначено, що платіжним засобом позичальника є картка № НОМЕР_3 .
Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника TPLrHG81AP, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 11 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.
Окрім того, 16 січня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 09133-01/2021, відповідно до якого ТОВ "ФК "Інвеструм" надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, процентна ставка - 1% в день.
З пункту 7 договору вбачається, що рахунком позичальника є № НОМЕР_4 .
Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника W88649, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 7 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.
Додатком № 1 до договору є графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту, у якому зазначений розмір реальної процентної ставки та загальна вартість кредиту.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договори № 3097709097/622766 від 25 січня 2021 року, № 3394283 від 08 січня 2021 року та № 09133-01/2021 від 16 січня 2021 року прирівнюються до укладених в письмовій формі.
На підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року ТОВ "ФК "ЦФР" передало АТ "Таскомбанк" право вимоги до позичальників за кредитними договорами. 15 травня 2024 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 6714837954 від 24 липня 2020 року.
09 грудня 2021 року між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 09122022, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 3097709097/622766 від 25 січня 2021 року.
14 червня 2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 3394283 від 08 січня 2021 року. 
11 серпня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 11082021, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 09133-01/2021 від 16 січня 2021 року.
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитних договорів між відповідачем та первісними кредиторами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.
Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.
Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Щодо договору № 6714837954 від 24 липня 2020 року, суд зазначає наступне.
Позивач зазначив, що ТОВ "ФК "ЦФР" надало позичальнику кредитні кошти у розмірі 15250,00 грн, а позичальник погодився повернути кошти у встановлений у договорі строк та сплатити проценти за користування ними.
На підставі договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року ТОВ "ФК "ЦФР" передало АТ "Таскомбанк" право вимоги до позичальників за кредитними договорами. 
Матеріали справи не містять доказів того, що до АТ "Таскомбанк" перейшло право вимоги за договором № 6714837954 від 24 липня 2020 року, зокрема, реєстру передачі, у якому б зазначалися дані боржника по відповідному кредитному договору, та суми, яка підлягає стягненню згідно розрахунку виконаного первісним кредитором.
Вбачається, що 15 травня 2024 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 6714837954 від 24 липня 2020 року.
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту 6714837954 від 24 липня 2020 року на загальну суму 33016, 30 грн, з яких 12284,92 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,90 грн - сума заборгованості за відсотками, 20729,48 грн - заборгованість по комісії.
Суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Суд вважає, що додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.
Долучені до позовної заяви документи (договір, паспорт споживчого кредиту та анкета-заява) не містять інформації щодо номера банківської картки відповідача та доказів факту отримання кредитних коштів.
Суд зауважує, що позивачем не надано суду розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, з якого вбачалося би за який період та на яких підставах були нараховані відсотки та комісія за користування кредитом. 
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги у цій частині не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6714837954 від 24 липня 2020 рокунеобхідно відмовити.
Щодо договору № 3097709097/622766 від 25 січня 2021 року, суд зазначає наступне.
У пункті 7 договору (реквізити та підпис сторін) вбачається, що платіжним засобом позичальника є картка № НОМЕР_4 .
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська картка № НОМЕР_2 . Відповідно до наданої банком виписки по рахунку вбачається, що 25 січня 2021 року на рахунок позичальника надійшли кошти у розмірі 3900,00 грн.
Отже, вбачається, що ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 3900,00 грн на умовах передбачених договором.
Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» кредитних коштів та користування ними.
09 грудня 2021 року між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 09122022, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 3097709097/622766 від 25 січня 2021 року.
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту № 3097709097/622766 від 25 січня 2021 року на загальну суму 15600,00 грн, з яких 3900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11700,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за договором позики перед ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором кредиту № 3097709097/622766 від 25 січня 2021
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 15600,00 грн, з яких 3900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11700,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Разом з тим, згідно пункту 1.2 договору вбачається, що кредит надавався строком на 30 днів, та згідно відомостей, які містяться у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка є додатком №1 до договору, проценти за користування кредитом складають 2925,00 грн.
Відомостей про укладення додаткових угод про відстрочку виконання зобов`язання або про пролонгацію дії договору матеріали справи не містять.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Таким чином, стягненню із відповідача підлягає сума процентів нарахована станом на день закінчення строку дії кредитного договору складає 2925,00 грн.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 6825,00 грн, з яких: 3900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2925,00 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору.
Щодо договору № 3394283 від 08 січня 2021 року, суд зазначає наступне.
У пункті 11 договору (юридичні адреси та реквізити сторін) вбачається, що платіжним засобом позичальника є картка № НОМЕР_3 .
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська картка № НОМЕР_1 . Відповідно до наданої банком виписки по рахунку вбачається, що 08 січня 2021 року на рахунок позичальника надійшли кошти у розмірі 7500,00 грн.
Отже, вбачається, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 7500,00 грн на умовах передбачених договором.
Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» кредитних коштів та користування ними.
14 червня 2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 3394283 від 08 січня 2021 року. 
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту № 3394283 від 08 січня 2021 року на загальну суму 24160,00 грн, з яких 7500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16660,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за договором позики перед ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів"чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором кредиту № 3394283 від 08 січня 2021 року.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 24160,00 грн, з яких 7500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16660,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Разом з тим, згідно пункту 2 договору вбачається, що кредит надавався строком на 30 днів, процентна ставка за користування кредитом складає 1,99 % на день.
Відомостей про укладення додаткових угод про відстрочку виконання зобов`язання або про пролонгацію дії договору матеріали справи не містять.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Таким чином, стягненню із відповідача підлягає сума процентів нарахована в межах строку дії кредитного договору, що складає 4477,50 грн. (7500/100*1,99*30).
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 11977,50 грн, з яких: 7500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4477,50 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору.
Щодо договору № 09133-01/2021 від 15 січня 2021 року, суд зазначає наступне.
У пункті 7 договору (реквізити та підпис сторін) вбачається, що платіжним засобом позичальника є картка № НОМЕР_4 .
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська картка № НОМЕР_2 . Відповідно до наданої банком виписки по рахунку вбачається, що 15 січня 2021 року на рахунок позичальника надійшли кошти у розмірі 3000,00 грн.
Отже, вбачається, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 3000,00 грн на умовах передбачених договором.
Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитних коштів та користування ними.
11 серпня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 11082021, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 09133-01/2021 від 16 січня 2021 року.
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту № 09133-01/2021 від 15 січня 2021 року на загальну суму 12000,00 грн, з яких 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за договором позики перед ТОВ «ФК «Інвеструм» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 09133-01/2021 від 15 січня 2021 року.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвеструм» невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12000,00 грн, з яких 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Разом з тим, згідно пункту 1.2 договору вбачається, що кредит надавався строком на 30 днів, та згідно відомостей, які містяться у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка є додатком №1 до договору, проценти за користування кредитом складають 900,00 грн.
Відомостей про укладення додаткових угод про відстрочку виконання зобов`язання або про пролонгацію дії договору матеріали справи не містять.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Таким чином, стягненню із відповідача підлягає сума процентів нарахована станом на день закінчення строку дії кредитного договору складає 900,00 грн.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 3900,00 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору.
Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором кредиту № 3097709097/622766 від 25 січня 2021  року у розмірі 6825,00 грн, з яких: 3900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2925,00 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору; за договором 3394283 від 08 січня 2021 року в сумі 11977,50 грн, з яких: 7500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4477,50 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору та за договором № 09133-01/2021 від 15 січня 2021 у розмірі 3900,00 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача складає 22702,50 грн
З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість:
-за договором кредиту № 3097709097/622766 від 25 січня 2021  року у розмірі 6825,00 грн, з яких: 3900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2925,00 грн - сума заборгованості за процентам; 
-за договором 3394283 від 08 січня 2021 року в сумі 11977,50 грн, з яких: 7500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4477,50 грн - сума заборгованості за процентам;
- за договором № 09133-01/2021 від 15 січня 2021 у розмірі 3900,00 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн - сума заборгованості за процентам, що загалом складає 22 702,50 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 810, 87 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження:м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя: К.В. Шаповалова