П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/164/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
27 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницького відділу Державної виконавчої служби, в якому просить скасувати постанову Головного державного виконавця Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Стаднік Христини Іванівни від 17.11.2025 про відкриття виконавчого провадження №79618584 з виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №756 від 20.01.2025 про стягнення із ОСОБА_1 штрафу.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що постанову Хмельницького відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження № 77438866 вже було визнано протиправною та скасовано рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.06.2025 року у справі № 560/7515/25, оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі документа, який не набрав законної сили. При цьому позивач зазначає, що після отримання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду ним добровільно сплачено штраф у розмірі 17 000 грн. Проте, відповідачем 17.11.2025 року відкрито виконавче провадження №79618584 з виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №756 від 20.01.2025 року про стягнення штрафу у розмірі 34000 грн.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Постановою від 20.01.2025 №756 ІНФОРМАЦІЯ_3 наклав на ОСОБА_1 штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.
Рішенням від 19.02.2025 у справі №677/215/25 Красилівського районного суду Хмельницької області постанову за справою про адміністративне правопорушення від 20.01.2025 №756 залишено без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення. Дане рішення набрало законної сили після того як постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення.
Постановою від 07.03.2025 Хмельницьким відділом Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП №77438866.
Після отримання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду позивач сплатив штраф в розмірі 17000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.05.2025 №73005119. У призначені платежу позивачем було вказано "внески згідно виконавчого провадження (ВП 77438866)...".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі № 560/7515/25 визнано протиправною та скасовано постанову Хмельницького відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2025 ВП №77438866.
Відповідно до повідомлення Хмельницького відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2025 №48128/4 виконавчий лист повернуто без прийняття до виконання.
Постановою від 30.06.2025 скасовано документ про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2025.
04.07.2025 року та 02.12.2025 року направлено листи боржнику з проханням повідомити банківські реквізити, на які необхідно повернути кошти в сумі 17000 грн., що на той час перебували на депозитному рахунку Відділу.
Постановою від 17.11.2025 відкрито виконавче провадження №79618584 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №756 від 20.01.2025 року про стягнення штрафу у розмірі 34000 грн.
Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2025 №79618584 протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сплата штрафу у сумі 17 000 грн. не може вважатися належним виконанням постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №756 від 20.01.2025, оскільки кошти були повернуті позивачу та не зараховані стягувачу.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позиівч, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 09.05.2025 сплатив накладений на нього штраф в сумі 17000,00 грн у встановленому законом порядку та строк, тому передбачених законом підстав для стягнення такого штрафу у подвійному розмірі не було та на даний час немає.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За приписами частин першої та третьої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується па місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Згідно із частинами першою та другою статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, в розумінні частин першої та третьої статті 307, частин першої та другої статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. При цьому, лише у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та у порядку примусового виконання такої постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач 09.05.2025 здійснив платіж у сумі 17 000 грн на виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №756 від 20.01.2025, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.
Водночас зазначений платіж був здійснений у межах виконавчого провадження №77438866, постанову про відкриття якого рішенням суду від 05.06.2025 у справі №560/7515/25 визнано протиправною та скасовано.
З огляду на правову природу виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження має наслідком визнання протиправними вчинених у його межах виконавчих дій та зумовлює необхідність приведення сторін у попередній стан, що існував до відкриття такого провадження.
Як наслідок, грошові кошти, стягнуті або сплачені в межах виконавчого провадження, яке визнано протиправним та скасовано, не можуть вважатися належним виконанням відповідного рішення, оскільки такі кошти не набули статусу коштів, зарахованих стягувачу в рахунок виконання зобов`язання, та підлягають поверненню боржнику.
Матеріали справи свідчать, що після скасування виконавчого провадження №77438866 грошові кошти у сумі 17 000 грн обліковувалися на депозитному рахунку органу державної виконавчої служби, а відповідачем вживалися заходи щодо їх повернення позивачу, зокрема шляхом направлення відповідних листів із пропозицією надати банківські реквізити. За таких обставин, сам по собі факт здійснення позивачем платежу у межах виконавчого провадження, яке в подальшому було скасоване, не свідчить про належне виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки такі кошти не були зараховані стягувачу у встановленому законом порядку.
Доводи апелянта про те, що ним було виконано обов`язок зі сплати штрафу у добровільному порядку та у встановлений законом строк, колегія суддів відхиляє, оскільки належне виконання зобов`язання у розумінні статей 307, 308 КУпАП передбачає не лише факт перерахування коштів, а й їх зарахування за відповідним бюджетним призначенням або отримання стягувачем.
Колегія суддів також враховує, що після набрання законної сили рішенням суду, яким залишено без змін постанову про накладення штрафу, позивач не вжив заходів щодо самостійної сплати штрафу на належні рахунки поза межами скасованого виконавчого провадження, що свідчить про відсутність належного виконання ним обов`язку, визначеного законом.
У зв`язку з несплатою штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення правомірно була пред`явлена до примусового виконання, а державним виконавцем, у свою чергу, обґрунтовано відкрито виконавче провадження від 17.11.2025 №79618584.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а відтак підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.