П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/1508/25
Провадження № 22-ц/4815/456/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,
секретар судового засідання: Хлуд І.П.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Орловської Ярослави Борисівни на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_4 про поновлення реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и в:

В квітні 2025 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_4 про поновлення реєстрації місця проживання.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У липня 2023 року вони дізналися, що на підставі заяви ОСОБА_4 Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області усі члени сім`ї зняті з реєстраційного обліку з місця проживання у будинку. Позивачі вважають дії Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області неправомірними. Тому звернулися до суду та просять зобов`язати відповідача поновити реєстрацію їх місця проживання з 06.07.2023 року; та стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року позов задоволено.
Зобов`язано Олександрійську сільську раду Рівненського району Рівненської області з 06.07.2023 року поновити реєстрацію місця проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Відмовлено у стягненні судових витрат з відповідача Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь позивачів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 – адвокат Орловська Ярослава Борисівна подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
Зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив суб`єктний склад сторін у справі, оскільки Олександрійська сільська рада Рівненського району є неналежним відповідачем, адже між нею та позивачами відсутні спірні цивільно-правові відносини. На думку апелянта, у спорах щодо скасування чи поновлення реєстрації місця проживання належним відповідачем є власник житла або особа, за заявою якої здійснено зняття з реєстрації, тоді як орган реєстрації лише виконує відповідні реєстраційні дії.
Апелянт також вказує, що суд розглянув справу без участі власника житлового будинку — ОСОБА_4 , яка фактично є особою, права та обов`язки якої безпосередньо зачіпаються оскаржуваним рішенням, попри подане нею клопотання про відкладення розгляду справи. Це, на її переконання, призвело до порушення її процесуальних прав та неповного з`ясування обставин справи.
Крім того, у скарзі наголошується, що поновлення реєстрації місця проживання позивачів у належному апелянту житловому будинку без врахування її позиції та інтересів є необґрунтованим втручанням у право власності, гарантоване статтями 317, 319, 383, 391 ЦК України, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 – адвокат Дем`яненко Любов Петрівна у відзиві заперечують доводи апеляційної скарги.
Зазначають, що суд першої інстанції правильно визначив суб`єктний склад сторін у справі, оскільки спір виник саме з органом реєстрації — Олександрійською сільською радою, яка відмовила у поновленні реєстрації місця проживання, незважаючи на наявність судових рішень, якими підтверджено право позивачів на користування спірним житловим будинком.
Позивачі вказують, що обставини щодо їхнього права проживати у спірному будинку вже встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, зокрема рішеннями про відмову у виселенні, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню. На їхню думку, наведені в апеляційній скарзі посилання на практику Верховного Суду є нерелевантними, оскільки стосуються інших правовідносин та відмінних фактичних обставин.
Також зазначається, що доводи апелянта про розгляд справи без участі ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки вона та її представник були належним чином повідомлені про розгляд справи, мали можливість подати відзив і надати докази, однак цією можливістю не скористалися. Крім того, твердження апелянта про перешкоджання у здійсненні права власності позивачі вважають необґрунтованими та такими, що не стосуються предмета спору.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вселилася в 1992 році у якості дружини ОСОБА_8 зі згоди його власників і батьків чоловіка - ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в житловий будинок АДРЕСА_1 . Там же народилася ОСОБА_11 , ОСОБА_6 і ОСОБА_12 .
Після смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 усі позивачі продовжували проживати в житловому будинку АДРЕСА_1 .
В 2019 році ОСОБА_4 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом, у якому просила усунути їй перешкоди в користуванні майном шляхом виселення позивачів із житлового будинку АДРЕСА_1 на тій підставі, що вона стала його власником в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 .
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2023 року у справі № 570/4472/19 в задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено повністю. ОСОБА_4 в апеляційному порядку рішення не оскаржувала, і воно набрало законної сили.
Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були членами сім`ї померлих попередніх власників житла, та на даний час проживають у спірному житловому будинку. Враховуючи, що суду не надано жодних доказів наявності у відповідачів іншого житла та приймаючи до уваги відсутність підстав для виселення відповідачів без надання іншого житла, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.
Як вказано у вищезазначеному рішенні, не є підставою для виселення членів сім`ї власника житла, у тому числі й колишніх, сам факт переходу права власності на це майно до іншої особи без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на житло у розумінні положень статті 8 Конвенції прав і основоположних свобод на предмет пропорційності, при тому, що як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_4 в належний їй на праві власності даний час житловий будинок вказані у позові особи вселилася з дозволу його власника.
Незважаючи на вищевикладене, в липні 2023 року позивачам стало відомо про те, що 06 липня 2023 року на підставі заяви ОСОБА_4 Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області усі члени сім`ї зняті із зареєстрованого місця проживання - будинку АДРЕСА_1 .
На заяву до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про поновлення місця реєстрації на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2023 року позивачі отримали відповідь від 07.08.2023 року за № 136, згідно якої ОСОБА_4 , як власник житла, надала усі необхідні документи для зняття позивачів з реєстрації у належному їй в порядку спадкування житловому будинку.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24.12.2024 року у справі № 570/2432/24 позов ОСОБА_13 в своїх інтересах і інтересах ОСОБА_14 до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , був задоволений повністю, зобов`язано Олександрійську сільську раду Рівненського району Рівненської області поновити реєстрацію позивачки з сином у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Тобто, зазначене рішення суду дало можливість ОСОБА_13 та її сину реалізувати права щодо користування будинком.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24.12.2024 року Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області не оскаржувалося, набрало законної сили і було виконано відповідачем в добровільному порядку.
Разом з тим, на усну пропозицію позивачів у даній справі про поновлення їхньої реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1 , Олександрійська сільська рада Рівненського району Рівненської області відповіла відмовою, вимагаючи рішення суду з цього питання.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 489/3691/20 вказано, що «спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року у справі № 756/7614/21 (провадження № 61-10654св22) вказано, що: «суди не звернули увагу, що спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу; суди не врахували що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову; у позивача з Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією будь-який цивільно-правовий спір відсутній, а тому вона є неналежним відповідачем; позивач пред`явила позов тільки до Оболонської районної в місті Києві державна адміністрації, позовних вимог до ОСОБА_3 (як власника спірної квартири) не пред`явила, клопотань про залучення до участі у справі як відповідача чи співвідповідача не заявляла. Тому відсутні підстави для задоволення позову внаслідок пред`явлення позову до неналежного відповідача. Як наслідок, судові рішення належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 337/2535/2017 (провадження № 14-130цс18) зазначено, що «зі змісту позовної заяви … вбачається, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, що належить відповідачу. Позивач оскаржує його дії … спрямовані на надання права реєстрації місця проживання та права користування зазначеною квартирою, оскільки вважає їх незаконними у зв`язку з тим, що ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року на зазначену квартиру було накладено арешт з метою забезпечення виконання рішення суду у справі № 337/1025/15-ц. Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, вимоги ж до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Як викладено у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі №522/12835/19, передусім суд має з 'ясувати коло учасників справи, і якщо склад учасників є неналежним, то суд відмовляє в позові саме з цієї підстави, не розглядаючи спір по суті.

Спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу (див. постанову ВС від 22 серпня 2024 року у справі № 562/1199/23).

В даній справі позов пред`явлено до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, тоді як ОСОБА_4 , яка є власником спірного житла та за заявою якої позивачів було знято з реєстрації місця проживання, залучена до участі у справі лише як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Водночас заявлені позовні вимоги безпосередньо стосуються прав та інтересів ОСОБА_4 , як власника житлового будинку, оскільки їх задоволення пов`язане з поновленням реєстрації місця проживання позивачів у належному їй житлі.
За таких обставин суд першої інстанції не врахував, що позов подано до неналежного відповідача, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Отже, суд першої інстанції мав дійти висновку про відмову у задоволенні позову саме з цієї підстави.

Доводи відзиву про те, що спір виник саме з органом реєстрації, колегія суддів відхиляє, оскільки в цій категорії спорів вимоги до органу реєстрації є похідними від спору щодо цивільного права на житло та не змінюють висновку про необхідність пред`явлення позову до належного відповідача.
Посилання позивачів на судові рішення, якими встановлено їх право користування спірним житлом, також не спростовують наведеного висновку, оскільки наявність такого права не усуває обов`язку позивача пред`явити позов до належного відповідача, який: 1) вчиняв дії щодо зняття з реєстрації; 2) у власності якого поновлюється реєстрація.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Орловської Ярослави Борисівни задовольнити.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_4 про поновлення реєстрації місця проживання відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 19 березня 2026 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.