П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33373/24	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 15.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (далі – ТУ ССО) та просив:
- визнати протиправною та скасувати відмову ТУ ССО у зарахуванні ОСОБА_1 час попередньої роботи в Одеській міській раді;
- зобов`язати ТУ ССО зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони період роботи в Службі у справах дітей Одеської міської ради з 17.12.2007 по 28.02.2011, з 05.07.2013 по 04.07.2014 , з 01.10.2014 по 11.09.2023, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби в Службі судової охорони та надання додаткової оплачуваної відпустки з дати набуття такого права, тобто з дати прийняття на службу з 06.10.2023 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 17.12.2007 по 28.02.2011, з 05.07.2013 по 04.07.2014, з 01.10.2014 по 11.09.2023 проходив службу в Службі у справах дітей Одеської міської ради на посаді головного спеціаліста, підтвердженням чого є копія трудової книжки.
З 06.10.2023 року позивач проходить службу в ТУ ССО з присвоєнням первинного спеціального звання - лейтенант Служби судової охорони, та з 06.10.2023 року по теперішній час у займаній посаді начальника юридичної служби ТУ ССО. 
10.10.2024 позивач звернувся до керівництва ТУ ССО з заявою щодо періодів роботи, які були зараховані для обчислення стажу служби у Службі судової охорони та врахування/не врахування в стаж служби в Службі судової охорони періодів служби в Одеській міській раді, зокрема періодів роботи в Службі у справах дітей Одеської міської ради з 17.12.2007 по 28.02.2011, з 05.07.2013 по 04.07.2014, з 01.10.2014 по 11.09.2023, однак отримав відповідь листом тимчасового виконувача обов`язків начальника ТУ ССО від 16.10.2024 №46.05-1038, що на теперішній час “перелік посад затверджується наказами Служби судової охорони №454 від 24.10.2022 та №519 від 05.12.2022, якими визначено лише посади центрального органу управління. У зв`язку з чим, стаж роботи в державних органах (установах) не зарахований до вислуги років”.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування до стажу служби у Службі судової охорони час попередньої роботи в державних органах.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
04.04.2019 Вищою радою правосуддя прийнято рішення №1052/0/15-19 «Про затвердження Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони».
Пунктом 5 Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Положення) передбачено, що до стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Постановою КМУ від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей".
Пунктом 19 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 26.08.2020 №384 передбачено, що до вислуги років для виплати співробітникам надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постановою КМУ №393.
Згідно із пунктом «и» частини 1 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.
Аналогічні за змістом положення містить абзац 12 пункту 1 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992.
Виходячи із наведених норм, суд 1-ї інстанції дійшов висновку, що право позивача на зарахування спірних періодів роботи в державних органах до стажу служби у Службі судової охорони є порушеним.
Разом з тим, відповідно до пункту 5 Положення, стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Тобто, лише стаж служби в Службі судової охорони дає право на встановлення позивачу надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
При цьому, можливість зарахування періодів роботи в інших державних органах до стажу служби в Службі судової охорони приписами Положення не передбачено.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду 1-ї інстанції та доводи позивача стосовно необхідності зарахування до стажу служби в Службі судової охорони часу роботи в Службі у справах дітей Одеської міської ради.
Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Постанова КМУ №393 від 17.07.1992 не регулюють питання щодо зарахування до стажу служби в Службі судової охорони часу роботи у вищенаведених органах для встановлення надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затверджено КМУ Постановою №393 від 17.07.1992 на виконання вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Пунктом 1 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 визначено види служби, які зараховуються до вислуги років для призначення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Отже, Постанова КМУ №393 від 17.07.1992 не є нормативним актом, який визначає правила обчислення стажу служби для встановлення надбавки за стаж служби та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби Службі судової охорони, як на тому наполягає позивач, оскільки вона прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
З аналогічних підстав апеляційний суд вважає необґрунтованим і доводи апелянта стосовно необхідності врахування під час вирішення спірного питання положень Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 в частині зарахування до стажу служби в Службі судової охорони періодів роботи в інших державних органах згідно із переліком посад, який затверджено головою Служби судової охорони.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, а зворотній висновок суду 1-ї інстанції є помилковим.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року – скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький