ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

10 березня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/1411/25	

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 10 липня 2025 року надійшла позовна заява адвоката Михальчука Миколи Івановича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) з такими позовними вимогами:
1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 17 червня 2025 року № 196 (по стройовій частині) про зарахування позивача до списків особового складу військової частини;
2) зобов`язати відповідача виключити позивача зі списків особового складу військової частини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 29 травня 2019 року був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відомості про непридатність та виключення з військового обліку були занесені до паперового військово-облікового документа позивача.
Проте позивача, на його думку, протиправно 01 квітня 2025 року повторно взято на військовий облік 1 відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 та у подальшому мобілізовано за наказом від 03 квітня 2025 року № 93 про призов на військову службу за мобілізацією.
Протиправне рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію позивача призвело до його подальшого протиправного зарахування у списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 , а з 17 червня 2025 року - до списків особового складу до військової частини НОМЕР_1 , де позивач і проходить військову службу.
Рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію позивача та наказ Військової частини НОМЕР_2 про зарахування позивача до особового складу військової частини є предметом оскарження у справі № 360/855/25.
Оскільки рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію позивача є протиправним, то і прийняті внаслідок реалізації цього наказу решта наказів, які пов`язані з проходженням позивачем військової служби, у тому числі й наказ Військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року № 196 (по стройовій частині) про зарахування позивача до списків особового складу військової частини, є похідними від наказу про призов на військову службу під час мобілізації, а тому теж підлягають скасуванню.
Зазначений підхід передбачає автоматичну оцінку наступних рішень суб`єктів по всьому ланцюгу правовідносин безпосередньо пов`язаних між собою, як похідних від первинного рішення, з якого слідують всі наступні, незважаючи навіть на правомірну поведінку учасників відносин, залучених на реалізацію такого протиправного рішення.
Чинним законодавством не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби, як визнання неправомірним призову та наказу про зарахування до особового складу. Разом з тим, позивач та його представник наполягають, що наслідком оскарження зазначених рішень має бути увільнення позивача від військової служби. Наполягають, що скасування наказу про зарахування особи до особового складу військової частини має наслідком скасування і статусу військовослужбовця, що звільняє позивача від обов`язку перебування на військовій службі. Саме тому ефективним способом захисту порушених прав позивача є його виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою від 14 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
Ухвалою від 14 липня 2025 року зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/855/25.
Ухвалою від 19 січня 2026 року поновлено провадження у справі.
Від відповідача до суду 02 лютого 2026 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 360/855/25, яка набрала законної сили, встановлено правомірність дій суб`єктів владних повноважень, щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . За результатами судового розгляду у задоволенні позову відмовлено, тобто правомірність первинних рішень суб`єктів владних повноважень підтверджена судом. Зазначеним судовим рішенням також надано правову оцінку доводам позивача щодо виключення його з військового обліку та визначено, що обраний ним спосіб захисту не призводить до відновлення правового статусу, на який він посилається. З посиланням на положення частини четвертої статті 78 КАС України відповідач зазначає, що твердження позивача про протиправність його призову та проходження військової служби є такими, що суперечить установленим судом обставинам.
Наказ військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року № 196 (по стройовій частині): має виключно організаційно-розпорядчий характер; виданий на підставі виконання чинних і правомірних наказів уповноважених органів військового управління; не є рішенням про призов на військову службу; не визначає придатність до військової служби; не створює самостійних правових наслідків, а лише оформлює проходження служби військовослужбовцем, правовий статус якого вже був визначений раніше. За відсутності скасування первинних наказів про призов та зарахування на військову службу відсутні правові підстави для визнання протиправним похідного наказу військової частини НОМЕР_1 .
Військова частина НОМЕР_1 діяла виключно в межах наданих повноважень, оскільки: не наділена повноваженнями перевіряти або переоцінювати законність рішень ТЦК та СП; зобов`язана виконувати чинні накази вищих органів військового управління; не має дискреційних повноважень самостійно припиняти проходження військової служби. Отже, дії відповідача є правомірними та обов`язковими.
Відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги спрямовані на досягнення правового результату, який є протилежним висновкам суду апеляційної інстанції у справі № 360/855/25, та на обхід принципу правової визначеності шляхом оскарження похідного наказу.
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.
Дослідивши матеріали справи в електронній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року № 196 як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , направлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , призначений на посаду кулеметника-сапера інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперного взводу 1 інженерно-саперної роти 1 інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , BOC-101627A/662; з 17 червня 2025 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом за тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень, шпк «солдат». Підстава: іменний список військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 від 16 червня 2025 року № 4053, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16 червня 2025 року № 178, рапорт солдата ОСОБА_1 (вх. від 17 червня 2025 року № 1602/p).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04 липня 2025 року № 334 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 17 червня 2025 року по теперішній час.
Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного від 15 липня 2020 року № 4/1672, виданим військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 , є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку ст. 78 «а» гр. ІІ наказу МО України від 14.08.2008 № 402; повторному медичному огляду не підлягає; 29 травня 2019 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 37 ч. 6 п. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до електронного військово-облікового документу, сформованого 05 квітня 2025 року у застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з військового обліку, категорія обліку - «не військовозобов`язаний», підстава зняття/виключення - «військовослужбовці», дата уточнення даних – 01 квітня 2025 року. Також у графі «ТЦК та СП» вказано - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дунаївці).
У свідоцтві про хворобу № 18/2019, складеному медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Луганській області», зазначено, що за наслідками здійсненого 23 квітня 2019 року медичного огляду ОСОБА_1 постановою медичної (військово-лікарська) комісії про придатність до служби в поліції визнано непридатним до служби в поліції на підставі ст. 77 п. «а» графи ІІІ наказу МВС України від 03.04.2017 № 285.
За наказом ГУНП в Луганській області від 22 травня 2019 року № 410 о/с ОСОБА_1 з 27 травня 2019 року звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 02 липня 2019 року серії 12ААБ № 142274 ОСОБА_1 установлено третю групу інвалідності з 18 червня 2019 року, дата чергового переогляду 10 червня 2020 року.
Також судом установлено, що не погодившись з рішенням (наказом) ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_6 ) в особі ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) (далі – ІНФОРМАЦІЯ_9 ) про призов на військову службу за мобілізацією та наказом військової частини НОМЕР_2 про зарахування на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до списків особового складу, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Михальчука М.І., звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, який перебував на розгляді в адміністративній справі № 360/855/25.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі № 360/855/25, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року, у задоволенні позову адвоката Михальчука М.І. в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Як слідує з мотивувальної частини рішення суду від 26 червня 2025 року у справі № 360/855/25, судом установлено, що військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_10 проведено відносно позивача медичний огляд, за наслідками якого ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0401-1121-3375-0.
Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації на особливий період» від 03 квітня 2025 року № 93, солдата запасу - ОСОБА_1 призвано по мобілізації у військову частину НОМЕР_2 .
Відповідно до поіменного списку солдат ОСОБА_1 «висновок військово-лікарської комісії – 01 квітня 2025 року, Придатний» рекомендується до проходження військової служби. Судом встановлено, що цей список підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 – 02 квітня 2025 року.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02 квітня 2025 року № 101, ОСОБА_1 , призваного під час мобілізації, який прибув 02 квітня 2025 року для проходження перепідготовки за новою військово-обліковою спеціальністю, з 02 квітня 2025 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з обіду 03 квітня 2025 року, призначено на посаду курсанта, у Збройних Силах не служив.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 червня 2025 року № 178, ОСОБА_3 вважати таким, що 16 червня 2025 року вибув до військової частини НОМЕР_1 після проходження підготовки (перепідготовки) за новою військово-обліковою спеціальністю, з 16 червня 2025 року виключено зі всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення з 17 червня 2025 року.
За результатами розгляду справи № 360/855/25 судом установлено правомірність оскаржуваних наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2025 року № 93 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період та військової частини НОМЕР_2 від 02 квітня 2025 року № 101 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже обставини, встановлені рішенням суду від 26 червня 2025 року у справі № 360/855/25, відповідно до наведених положень частини четвертої статті 78 КАС України є звільненими від доказування.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі – Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 № 740/2024, від 14.01.2025 № 26/2025, від 15.04.2025 № 235/2025, від 14.07.2025 № 478/2025, від 20.10.2025 № 793/2025, від 12.01.2026 № 40/2026 продовжено строк дії воєнного стану в Україні.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 Закону № 2232-ХІІ).
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частина третя статті 2 Закону № 2232-XII).
Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
У частині шостій статті 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби, зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII установлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби або під час дії воєнного стану визнані військово-лікарськими комісіями тимчасово непридатними за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
В абзаці першому частини сьомої статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі – Положення № 1153/2008) визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (абзац перший пункту 1).
У пункті 2 Положення № 1153/2008 визначено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
За призовом громадяни проходять, зокрема військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
У пункті 6 Положення № 1153/2008 визначено, що початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим (пункт 7 Положення № 1153/2008).
У пункті 253 Положення № 1153/2008 визначено, що призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.
Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до пункту 256 Положення № 1153/2008 направлення до військових частин і призначення на посади військовослужбовців, які закінчили вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, призваних на військову службу, пройшли курс військової підготовки або перепідготовки за дефіцитною для Збройних Сил України спеціальністю, завершили лікування у військово-лікувальних закладах, здійснюється у порядку, встановленому цим Положенням.
Залежно від правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях, призначення військовослужбовців на посади та переміщення по службі проводяться наказами по особовому складу посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади у мирний або у воєнний час згідно з номенклатурою посад.
Абзацом першим пункту 260 Положення № 1153/2008 визначено, що під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.
Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі – Інструкція № 280).
У пункті 1 розділу І Інструкції № 280 визначено, що ця Інструкція визначає:
1) організацію обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в Міноборони, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту, бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до її складу (далі - Держспецтрансслужба);
2) завдання і види обліку, призначення облікових документів, їх складання і ведення;
3) обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу;
4) облік загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу;
5) видання, облік, зберігання, розсилку наказів по особовому складу та витягів із них.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу І Інструкції № 280 основними завданнями обліку особового складу є документальне відображення проходження військової служби військовослужбовцями та трудової діяльності працівниками Збройних Сил та Держспецтрансслужби.
Облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та начальників (далі - командир (начальник)) органів управління, військових частин, установ, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів з обліку особового складу (пункт 4 розділу І Інструкції № 280).
У пункті 32 розділу ІІ Інструкції № 280 визначено, що зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
У пункті 2 розділу ХІІ Інструкції № 280 визначено, що військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Особи рядового, сержантського і старшинського складу, особи рядового, сержантського і старшинського складу за призовом, які при призначенні з однієї військової частини до іншої зараховані у розпорядження відповідного командира, можуть призначатися на посади наказами по стройовій частині одночасно із зарахуванням до списків особового складу військової частини.
Такі накази є підставою для визначення посадового становища військовослужбовцям, запису відповідних відомостей до облікових документів, видачі документів, що посвідчують особу військовослужбовця особам офіцерського складу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.
Отже з наведених положень Інструкції № 280 слідує, що наказ по стройовій частині за своїм змістом є документом, яким оформлюється, зокрема зарахування військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації до списків особового складу військової частини у день його прибуття та первинне призначення на посаду, підставою для видання якого є іменний список команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
З описаних доказів та з урахуванням обставин, установлених рішенням суду від 26 червня 2025 року у справі № 360/855/25, яке набрало законної сили, судом установлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, якого направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16 червня 2025 року № 178 та якого за наказом командира військової частини НОМЕР_1 у день прибуття до військової частини призначено на посаду кулеметника-сапера інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперного взводу 1 інженерно-саперної роти 1 інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , та з 17 червня 2025 року зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 і на всі види забезпечення.
Як установлено судом зі змісту оскаржуваного наказу, підставами для його прийняття стали: іменний список військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 від 16 червня 2025 року № 4053, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16 червня 2025 року № 178, рапорт солдата ОСОБА_1 (вх. від 17 червня 2025 року № 1602/p).
Наведені обставини свідчать, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року № 196 виданий за наявності підстав та із дотриманням Інструкції № 280. 
Більш того, з огляду на наведені положення Інструкції № 280, суд дійшов висновку, що після направлення позивача у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини від 16 червня 2025 року № 178 та його прибуття до військової частини у відповідача були відсутні будь-які законні підстави для відмови у первинному призначенні ОСОБА_1 на посаду та його зарахуванні до особового складу військової частини, тобто для відмови у прийнятті оскаржуваного наказу.
Відповідно суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що при прийнятті наказу від 17 червня 2025 року № 196 командир військової частини НОМЕР_1 діяв відповідно до положень статті 19 Конституції України, тобто на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У свою чергу позивач обґрунтовує твердження про протиправність цього наказу виключно незгодою з проведеним ІНФОРМАЦІЯ_6 призовом позивача на військову службу під час мобілізації, оформленим наказом від 03 квітня 2025 року № 93.
Проте з огляду на зміст заявлених позовних вимог, суб`єктний склад учасників у справі, а також, що відповідач не брав жодної участі у призові позивача на військову службу під час мобілізації, суд не надає правової оцінки цим твердженням позивача, як таким, що не входять до предмету доказування по цій справі.
Більш того правовідносини щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, оформленого наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2025 року № 93, були предметом розгляду у справі № 360/855/25, за результатами вирішення якої Луганським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 26 червня 2025 року, залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року.
Цим рішенням суду надано оцінку твердженням позивача про допущені ІНФОРМАЦІЯ_6 порушення, а також про відсутність підстав для його призову як військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації на особливий період та установлено, що оскільки позивач не досяг граничного віку перебування у запасі він є військовозобов`язаним, тому відповідач на законних підставах поновив його на військовому обліку військовозобов`язаних. ІНФОРМАЦІЯ_6 , виконуючи вимоги Закону № 2232-XII за відсутності підстав для зняття або виключення позивача з військового обліку - правомірно поставив позивача на військовий облік та мобілізував.
Крім того, у зв`язку з придатністю позивача до військової служби, ІНФОРМАЦІЯ_6 та військовою частиною НОМЕР_2 правомірно вчинено ряд дій щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період, направлення його на перепідготовку за новою військово-обліковою спеціальністю та здійснення такої підготовки.
Також у рішенні суду по справі № 360/855/25, яке набрало законної сили, судом установлено, що позивач після видання відповідного наказу про призов його на військову службу та до теперішнього часу є військовослужбовцем, тому у даному випадку виникають нові правовідносини щодо проходження військової служби, особливості яких визначаються, зокрема Законом № 2232-ХІІ та Положенням № 1153/2008.
Вичерпні підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, визначені у статті 26 Закону № 2232-XII, серед яких відсутня така підстава для звільнення з військової служби, як призов на військову службу військовослужбовця, який не підлягав призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Як вже вказано, відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі № 360/855/25, яке набрало законної сили, є звільненими від доказування.
З огляду на наведені обставини судом відхиляються як безпідставні твердження позивача про його призов на військову службу з порушенням вимог Закону № 2232-XII та Положення № 1153/2008, наслідком чого є визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року № 196.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Позивачем не доведено суду інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які б підтверджували заявлені ним позовні вимоги та свідчили про протиправність оскаржуваного наказу, та які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже за встановлених у справі обставин, враховуючи нормативне врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову в їх задоволенні.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач відповідно до пунктів 12, 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений та не сплачував його при зверненні до суду з цим позовом.
Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову адвоката Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відмовити у задоволенні позову адвоката Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	К.О. Пляшкова