УХВАЛА

02квітня 2026 року
м. Київ
справа № 757/17986/25-к
провадження № 13-37зво26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 
розглянула заяву захисника ОСОБА_22 , який діє в інтересах ОСОБА_23 , про перегляд за виключними обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року та ухвали Київського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом,
УСТАНОВИЛА:
1. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_22 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_23 та частково задоволено клопотання прокурора, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_23 до 09 жовтня 2025 року включно із визначенням застави.
2. Київський апеляційний суд ухвалою від 15 вересня 2025 року вказану ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва залишив без змін. 
3. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд, міжнародна судова установа) 26 лютого 2026 року ухвалив рішення у справі «Строгуш та Кропачов проти України» (заяви № 9673/25 та № 11144/25), в якому констатував порушення щодо ОСОБА_23 п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(далі - Конвенція) у зв`язку з надмірною тривалістю тримання заявника під вартою, зокрема з 17 травня 2024 року по 20 листопада 2025 року (1 рік, 6 місяців та 4 дні).
4. За встановлене порушення Суд присудив ОСОБА_23 сатисфакцію у розмірі 1000 євро, які держава-відповідач зобов`язана сплатити заявнику, а також 250 євро на відшкодування судових та інших витрат.
5. Посилаючись на вказане рішення міжнародної судової установи, захисник ОСОБА_22 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року та ухвали Київського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року щодо ОСОБА_23 . На думку сторони захисту, зазначені ухвали постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та положень Конвенції. 
6. Заявник просить скасувати оскаржувані ним судові рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави щодо ОСОБА_23 у період з 11 серпня 2025 року по 09 жовтня 2025 року. 
7. Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею необхідно відмовити з огляду на таке.
8. Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Велика Палата уповноважена здійснювати перегляд судових рішень, зокрема, у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.
9. За змістом абз. 9 ч 1 ст. 1 та гл. 3 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» констатоване Судом порушення Конвенції може бути виконано шляхом виплати грошової компенсації, вжиття індивідуальних та/або загальних заходів.
10. Одним із способів виконання рішень ЄСПЛ є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum). 
11. У справі «Строгуш та Кропачов проти України» ОСОБА_23 скаржився до Суду на надмірну тривалість тримання під вартою, посилаючись на п. 3 ст. 5 Конвенції.
12. Розглянувши всі надані йому матеріали, ЄСПЛ не вбачав жодних фактів або аргументів, здатних виправдати надмірну тривалість тримання заявника під вартою, а тому встановив порушення п. 3 ст. 5 Конвенції.
13. У зв`язку з цим порушенням ЄСПЛ постановив, що держава-відповідач упродовж трьох місяців повинна сплатити заявнику справедливу сатисфакцію.
14. Загальні принципи, якими керувався ЄСПЛ при розгляді заяви, оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований характер (зміст) порушень Конвенції, присуджена у зв`язку із цим грошова компенсація дають підстави вважати, що відносно заявника були допущені такі порушення Конвенції, які наразі неможливо відновити у вигляді того ж стану чи становища, що існували до вчинення порушень, адже неможливо відновити право заявника. 
15. У подібних випадках, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19 січня 2000 року, засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди; аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення допущених порушень; вжиття інших заходів загального характеру. Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.
16. Скасування оскаржуваних судових рішень і постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави щодо ОСОБА_23 в період з 11 серпня по 09 жовтня 2025 року, як просить захисник, не є належним заходом усунення порушень Україною міжнародних зобов`язань, зазначених у рішенні ЄСПЛ у справі «Строгуш та Кропачов проти України».
17. Крім того, відповідні ухвали вже вичерпали свою дію та не утворюють правової підстави для тримання заявника під вартою, а отже їх скасування не призведе до відновлення попереднього юридичного стану ОСОБА_23 .
18. Таким чином, Велика Палата дійшла висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження за заявою захисника ОСОБА_22 в інтересах ОСОБА_23 про перегляд за виключними обставинами оскаржуваних ухвал, а тому слід відмовити у відкритті провадження за вказаною заявою, а заяву з усіма доданими матеріалами - повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 459, 462, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за заявоюзахисника ОСОБА_22 , який діє в інтересах ОСОБА_23 , про перегляд за виключними обставинами ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року та ухвали Київського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка їх подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1 
Судді:	ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_24  ОСОБА_8  ОСОБА_9  ОСОБА_10  ОСОБА_11 	ОСОБА_12  ОСОБА_13  ОСОБА_14  ОСОБА_15  ОСОБА_16  ОСОБА_17  ОСОБА_18  ОСОБА_19  ОСОБА_20  ОСОБА_21