Справа № 629/8380/25
Провадження № 2/629/264/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Попова О.Г., за участю секретаря судових засідань – Олексенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернулася до суду з уточненим позовом в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки: площею 6,9568 га, кадастровий номер 6323983500:02:000:0035, у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 7,8875 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0088, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 8,8229 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0299, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_3 , який на день смерті мешкав в м. Лозова, Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок: площею 6,9568 га, кадастровий номер 6323983500:02:000:0035, у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія 11-ХР №108142, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, 09 грудня 2002 року); площею 7,8875 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0088, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №025369, виданого Головним управління земельних ресурсів у Харківській області, 22 квітня 2009 року); площею 8,8229 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0299, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №№610214, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, 26 жовтня 2010 року). Спадкоємцем на вказане спадкове майно є позивачка, дружина спадкодавця, ОСОБА_1 , згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України. Крім неї, у спадкодавця є спадкоємці за законом, дочка та син спадкодавця, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини на її користь. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця немає. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Ніколенко Н.С., приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області на підставі чого було заведено спадкову справу 89/2025. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку їй було відмовлено і роз`яснено, що на момент смерті спадкодавця разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 (Інформація Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 07 липня 2025, за №2471 і знаходиться в матеріалах справи) був зареєстрований син спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 18 травня 1988 року по час смерті спадкодавця, який згідно п.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Як зазначив нотаріус, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Нотаріусом їй було роз`яснено право звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту не прийняття спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як ч.3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінним один від одного. Позивачка стверджує, що відповідач по справі, син спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2004 року не мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_3 . Його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він ніколи не сплачував. Реєстрація ОСОБА_2 з 2004 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , була формальною. Факт непроживання відповідача за згаданою адресою разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини підтверджується свідченнями сусідів, які зазначені у Акті про непроживання особи від 09 липня 2025 р. Вважає, що сам по собі факт реєстрації відповідача разом зі спадкодавцем на час смерті не свідчить про те, що він прийняв спадщину після смерті батька. Заяву про прийняття спадщини відповідач до нотаріальної контори не подавав. Отже, через відсутність встановленого юридичного факту непроживання відповідача зі спадкодавцем, позивач, як спадкоємець за законом, яка спадщину прийняла в установлені законом строки, позбавлена можливості оформити її на своє ім`я, у зв`язку з чим змушена звертатися з даним позовом до суду.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чолові позивачки – ОСОБА_3 , який на день смерті мешкав в м. Лозова Харківської області.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок: площею 6,9568 га, кадастровий номер 6323983500:02:000:0035, у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-ХР №108142, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, 09 грудня 2002 року; площею 7,8875 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0088, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №025369, виданого Головним управління земельних ресурсів у Харківській області, 22 квітня 2009 року; площею 8,8229 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0299, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №№610214, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, 26 жовтня 2010 року.
Спадкоємцем на вказане спадкове майно є позивачка, дружина спадкодавця, ОСОБА_1 , згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України. 
Крім неї, у спадкодавця є спадкоємці за законом, дочка та син спадкодавця, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця немає. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався.
Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С., на підставі чого було заведено спадкову справу 89/2025.
Згідно Інформації приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С. від 12.09.2025 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку і роз`яснено, що на момент смерті спадкодавця разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 (Інформація Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 07 липня 2025, за №2471 і знаходиться в матеріалах справи) був зареєстрований син спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 18 травня 1988 року по час смерті спадкодавця, який згідно п.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Нотаріусом їй було роз`яснено право звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту не прийняття спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з не проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено ч. 3 статті 1268 ЦК України. 
Так, з 2004 року відповідач по справі, син спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_3 . Його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він ніколи не сплачував. Реєстрація ОСОБА_2 з 2004 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , була формальною. 
Факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини підтверджується свідченнями сусідів, які зазначені у Акті про не проживання особи від 09 липня 2025 р. 
Згідно наданої інформації Державною прикордонною службою України щодо перетинання державного кордону України, 12.08.2018 ОСОБА_2 виїхав з України. 
Суд вважає, що сам по собі факт реєстрації відповідача разом зі спадкодавцем на час смерті не свідчить про те, що він прийняв спадщину після смерті батька. 
Заяву про прийняття спадщини відповідач до нотаріальної контори не подавав.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Тлумачення статей 1268,1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Встановлено, що ОСОБА_2 , який є сином спадкодавця, у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , проте його зареєстроване місце проживання збігається з останнім місцем проживання спадкодавця.
Разом із тим, у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) Верховний Суд виснував, що сама лише реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини. 
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі №504/3606/14-ц (провадження № 61-6658сво23).
Тобто, у частині третій статті 1268 ЦК України вимагається проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за однією адресою зі спадкодавцем, що можуть бути відмінними один від одного.
Судом встановлено, що відповідач не проживавав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За заявою позивачки, суд не стягує з відповідача судові витрати. 
Керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259,263-265,354,355,280-282 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельні ділянки: 
-площею 6,9568 га, кадастровий номер 6323983500:02:000:0035, у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 
-площею 7,8875 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0088, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 
-площею 8,8229 га, кадастровий номер 6323980500:01:000:0299, у межах згідно з планом, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя        Олексій ПОПОВ