Справа № 446/2948/24 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3667/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 та його представника – Дуди П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чопорову Н.П. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 11 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 03 листопада 2023 року шлюб між ними розірвано.
17 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Шлюбний договір і в той ж день 17 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 .
Відповідно до п.1.1 п.1 Шлюбного договору майно, нажите подружжям під час шлюбу є особистою приватною власністю кожного з подружжя, на чиє ім`я воно було зареєстровано (рухоме та нерухоме майно).
Відповідно до п.1.2 п.1 Шлюбного договору, у випадку розірвання шлюбу подружжям за взаємною згодою все нажите під час шлюбу майно залишається у власності того з подружжя, на чиє ім`я було зареєстровано таке майно. Решта майна щодо якого реєстрація права власності не передбачена, розподіляється між членами подружжя за їх усною домовленістю.
Відповідно до п.п.2.1 п.2 Договору сторони визначили обсяг майна, придбаного під час зареєстрованого шлюбу подружжям, а саме: - транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» код ЄДРПОУ 45170766.
Відповідно до п.п.2.2 п.2 Договору, за взаємною згодою сторін, ОСОБА_3 після припинення шлюбу переходить в особисту приватну власність: -транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» код ЄДРПОУ 45170766.
Також, згідно договору між батьками від 17 жовтня 2023 року було визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 ..
Позивачка вважала, що Шлюбний договір від 17 жовтня 2023 року був укладений всупереч її вільному волевиявленню, оскільки зі сторони відповідача ставилась вимога, що лише при укладенні такого договору ним буде надано дозвіл для виїзду її з дитиною за кордон. Оскільки, враховуючи війну в Україні, вона мала намір виїхати у Швейцарію і там залишитись, вимушена була піти на умови чоловіка. На даний час, вона зрозуміла, що спірним Шлюбним договором відповідач позбавив її всього спільного нажитого майна, тобто договір був укладений на вкрай невигідних для неї умовах, та поставив її у надзвичайно невигідне матеріальне становище.
З врахуванням зазначених обставин ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 203,215 ЦК України ст.ст.93,103 СК України просила:
Визнати недійсним Шлюбний договір, укладений у м. Кам`янка-Бузька Львівської області 17 жовтня 2023 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. та зареєстрований у реєстрі за №2175 (а.с.2-9).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним – відмовлено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що на момент укладення шлюбного договору все придбане за час подружнього життя майно, окрім однією земельної ділянки, оформлено на ОСОБА_3 .
Шлюбний договір підписано сторонами під час процесу розірвання шлюбу під постійним психологічним тиском відповідача перешкодити її виїзду за кордон разом з дитиною. Вказані обставини вплинули на волевиявлення ОСОБА_1 під час укладення шлюбного договору 17 жовтня 2023 року.
Суд не взяв до уваги, що одночасно з шлюбним договором нотаріально посвідчено згоду батька на виїзд дитини за кордон та договір про визначення місця проживання дитини.
Позовні вимоги не обґрунтовувалися тяжкими обставинами, а лише відсутністю волевиявлення на укладення договору. 
Оскільки спільний виїзд з дитиною за кордон був під загрозою, у неї не залишалося вибору, окрім як підписати договір на умовах, запропонованих відповідачем.
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
06 січня 2026 року представник ОСОБА_3 – адвокат Дуда П.В. подав відзив на апеляційну скаргу у якому просив апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року залишити без змін (а.с.130-135).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката Дуди П.В. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони ( ОСОБА_3 ) щодо вчинення правочину, не доведено, що за відсутності такої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
Позивачка разом із сином безперешкодно виїхала за кордон, поселилась в Швейцарії, де проживає по нинішній день. Прикордонна служба в період війни в Україні не ставила вимоги щодо надання письмової згоди одного з батьків на виїзд неповнолітніх дітей з України для осіб, які мали статус біженців.
Психологічний тиск ОСОБА_3 на позивачку нічим не підтверджений.
На момент укладення оспорюваного договору, тобто станом на жовтень 2023 року, дитина ОСОБА_4 вже більш як півтора року проживав з ОСОБА_1 у Швейцарії, і відповідач цьому не чинив жодних перешкод.
З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна із наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2011 року
У шлюбі сторони набули значну кількість рухомого та нерухомого майна яке було зареєстровано на ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 .
З початком повномасштабного вторгнення росії в Україну ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом із малолітнім ОСОБА_3 виїхали у Швейцарію де отримали тимчасовий захист.
ОСОБА_3 залишився в Україні, час від часу навідуючись до дружини з дитиною у Швейцарію.
Як видно із даних Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_3 виїхала з України 28 лютого 2022 року і повернулася 16 липня 2022 року. У подальшому, виїхала 29 липня 2022 року, повернулася 25 березня 2023 року, виїхала 07 квітня 2023 року, повернулася 07 жовтня 2023 року, виїхала 18 жовтня 2023 року, повернулася 12 січня 2024 року, виїхала 24 січня 2024 року, повернулася 24 червня 2024 року, виїхала 01 липня 2024 року і даних про повернення в Україну вже немає.
Також встановлено, що з 2022 року шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 погіршилися, сторони разом не проживали, втратили один до одного почуття любові та поваги, стали чужими людьми і припинили спілкування.
03 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Оскільки у період з 07 жовтня 2023 року по 18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_3 перебували в Україні і в Шевченківському районному суді м. Львова вже була зареєстрована позовна заява ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, то логічно постало питання поділу майна подружжя та визначення місця проживання дитини.
Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 вони з дружиною вирішили це питання, він передав ОСОБА_1 50 000 доларів США готівкою, після чого пішли до нотаріуса і 17 жовтня 2023 року уклали шлюбний договір згідно умов (п.1.1.п.1) якого все нажите подружжям майно, як-от: - автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» код ЄДРПОУ 45170766 залишається у нього (а.с.19-20).
Крім того, відповідач пояснив, що він та ОСОБА_1 не складали жодних розписок, про отримання останньою 50000 доларів США, оскільки в такому випадку, це б нашкодило ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_5 у Швейцарії, і вони могли б втратити соціальну підтримку від муніципалітету.
Також у цей же день – 17 жовтня 2023 року між сторонами був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно умов якого останній проживає з матір`ю за адресою її місця проживання чи реєстрації (а.с.17), та оформлена спільна заява про згоду на виїзд малолітнього ОСОБА_3 у супроводі будь-кого з них (а.с.13).
18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 виїхала з України.
Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.16).
У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору від 17 жовтня 2023 року щодо здійснення батьківських прав, та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з ним ( справа №464/2526/24 а.с.12).
Згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 у справі №464/2526/24 залишено без розгляду.
Як зазначено у статті 93 СК України шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки.
Шлюбним договором можуть бути визначені майнові права та обов`язки подружжя як батьків.
Шлюбний договір не може регулювати особисті відносини подружжя, а також особисті відносини між ними та дітьми.
Шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим Кодексом, а також ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище.
За шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.
Статтею 103 СК України визначено, що шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Отже виходячи із змісту статей 93, 103 СК України, статей 203,215 ЦК України, підставою недійсності шлюбного договору є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) таких вимог:
1) зміст шлюбного договору не може суперечити законодавству України, а також моральним засадам суспільства;
2)волевиявлення кожного із подружжя при укладенні шлюбного договору має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
3)шлюбний договір має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Оскільки договір є добровільною домовленістю сторін, і по своїй суті за будь яким договором кожна зі сторін має отримати корисний для себе результат.
Після укладення шлюбного договору від 17 жовтня 2023 року позивачка ОСОБА_1 не отримала жодного корисного для себе результату, оскільки все спільно нажите майно перейшло у власність відповідача ОСОБА_3 . 
Доказів того, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 50 000 доларів США, як компенсацію її частки у спільному майні матеріали справи не містять.
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Чопорова Н.П. категорично заперечувала пояснення ОСОБА_3 про отримання її довірителькою 50000 доларів США компенсації вартості спільного майна подружжя та акцентувала увагу на тому, що за Шлюбним договором від 17 жовтня 2023 року її довірителька втратила право на все спільно нажите майно у шлюбі, а взамін не отримала нічого (окрім безперешкодного виїзду з дитиною за кордон).
З тих підстав колегія суддів не бере до уваги пояснення ОСОБА_3 про передачу ОСОБА_1 50 000 доларів США як умову підписання шлюбного договору від 17 жовтня 2023 року. В самому шлюбному договорі відсутні умови про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 грошової компенсації вартості спільного майна подружжя.
Колегія суддів зауважує, що підписання шлюбного договору від 17 жовтня 2023 року згідно якого все спільне майно подружжя переходить у власність відповідача без компенсації його вартості суперечить законодавству України, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення ОСОБА_1 не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, а правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків.
Підписання 17 жовтня 2023 року шлюбного договору одночасно із підписанням договору про визначення місця проживання дитини з матір`ю та заявою про згоду на виїзди дитини ОСОБА_3 після подачі заяви відповідачем про розірвання шлюбу, однозначно розцінюється колегією як спосіб тиску на позивачку, що не враховано судом першої інстанції. 
Крім того, оспорюваний шлюбний договір від 17 жовтня 2023 року зменшив як обсяг прав малолітнього ОСОБА_6 встановлених СК України (право на спадкування частки ОСОБА_1 ), а також поставив саму ОСОБА_1 у надзвичайно невигідне матеріальне становище (остання не отримала жодної грошової компенсації і втратила право на частку у спільному майні подружжя). 
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову 
ОСОБА_7 врахуванням наведеного, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Чопорової Н.П. підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Судові витрати по справі, відповідно до п.п.1, п.2 ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним – задовольнити.
Визнати недійним шлюбний договір від 17 жовтня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 2175. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.