ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3741/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Павленко Н.А.
суддів - Богатиря К.В., Лічмана Л.В.

за участю секретаря судового засідання Пелешка Т.С.

за участю представників учасників справи:
від Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці– Соколовська А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці 
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026, ухвалене суддею Бездолею Ю.С, м. Одеса
по справі №916/3741/25
за позовом Приватного підприємства «Захід»
до відповідача Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної казначейської служби України
про стягнення 13 781 876,16 грн,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви та рішення суду, що оскаржується в апеляційному порядку:
Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2025 у справі №916/3741/25 позовні вимоги Приватного підприємства «Захід» задоволено повністю; стягнуто на користь Приватного підприємства «Захід» 13781876,16 грн. шкоди.
24.12.2025 за вх.№2-2021/25 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та додаткові документи, які судом першої інстанції долучено до матеріалів справи. У поданій заяві заявник просив суд ухвалити додаткове рішення по справі №916/3741/25, яким стягнути з Державної митної служби в особі відокремленого підрозділу Одеська митниця на користь Приватного підприємства «Захід» витрати на професійну правову допомогу адвоката в сумі 40000 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 заяву Приватного підприємства «Захід» задоволено частково, стягнуто з Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на користь Приватного підприємства «Захід» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції зазначив, що проаналізувавши заяву позивача про розподіл витрат та клопотання відповідача про їх зменшення, не приймає до уваги твердження відповідача стосовно необхідності врахування прожиткового мінімуму та/або мінімальної заробітної плати при заявленні гонорару адвоката до стягнення, оскільки вимога про врахування вказаних показників відсутня у чинному законодавстві України та є власним розсудом адвоката та його клієнта.
В мотивування прийнятого додаткового рішення Господарським судом Одеської області також вказано, що процесуальні документи адвокатом позивача складено якісно, так само як і представництво інтересів позивача в суді. З огляду на фактичні обсяги наданих послуг професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів Приватного підприємства «Захід» у суді під час розгляду справи, враховуючи критерії співмірності суми фіксованого гонорару зі складністю справи, реальності та розумності розміру таких витрат, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, в яких взяла участь представник позивача (2 з 5 заявлених - 25.09.2025 та 13.11.2025), виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, в тому числі приймаючи до уваги обставини та наслідки введення в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку про надмірність заявленої суми компенсації витрат та необхідність зменшення заявлених судових витрат до 20000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, Державна митна служба України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3741/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Приватному підприємству «Захід» у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У разі відмови Одеській митниці в скасуванні додаткового рішення у повному обсязі - ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/3741/25 за позовом Приватного підприємства «ЗАХІД» до Державної митної служби в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці. Також апелянт просить суд розгляд апеляційної скарги Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3741/25 проводити за участю представника Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги Одеська митниця вказує, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності, чого судом першої інстанції враховано не було.
За твердженнями апелянта, позивачем не наведено детального опису робіт, аргументація позовної заяви складається виключно на посилання судових рішень ухвалених під час розгляду справ про порушення митних правил та перерахуванню господарських документів якими позивач обгрунтовув розмір «шкоди», позивач приймав участь лише у двох підготовчих засіданнях, під час розгляду справи по суті, представник позивача не з`являлась у судові засідання.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги:
16.02.2026 від ПП «Захід» надійшов відзив на апеляційну скаргу Митниці, за яким позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін.
За твердженнями ПП «Захід» доводи апелянта щодо не співмірності заявленої до стягнення суми витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, були такими, що враховані судом першої інстанції під час вирішення питання про стягнення відповідних витрат, у зв`язку з чим зменшено розмір витрат на правову допомогу, заявлених позивачем до відшкодування з заявлених 40000грн до 20000грн.

Рух справи у Південно-західному апеляційному господарському суді:
04.02.2026 безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3741/25.Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду, зокрема, постановлено призначити справу до розгляду на 17.03.2026 о 14:00.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.02.2026, апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Павленко Н.А., суддів: Богатиря К.В., Лічмана Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 було постановлено відкрити апеляційне провадження по справі №916/3741/25 за апеляційною скаргою Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 та призначити ро до розгляду на 10.03.2026.
В судовому засіданні 10.03.2026 на підставі ст.216 ГПК України було оголошено перерву до 07.04.20026.
Під час судового засідання від 07.04.2026 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні. 
Позивач у судове засідання призначене на 07.04.2026 не з`явився, подав заяву про проведення засідання за відсутності представника ПП «Захід».
Уповноважений представник Державної казначейської служби України у судове засідання призначене на 07.04.2026 не з`явився; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції:
У попередньому розрахунку судових витрат у справі, поданому у позовній заяві, позивач попередньо повідомив суд про намір стягнути з відповідача 40000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач також просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано:
- договір про надання правової допомоги від 25.05.2025, укладений між адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною та Приватним підприємством «Захід». Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в органах внутрішніх справ, прокуратури, слідства, судових органах та інших, надалі – «послуги». Згідно з п.2.1 послуги надаються замовнику шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо; особистої участі адвоката шляхом представництва замовника в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанції; захист представників замовника або осіб від замовника в органах досудового слідства, судових органах, прокуратури; участі на всіх стадіях кримінального процесу;
- додаткову угоду №1 від 20.05.2025 до договору про надання правової допомоги від 20 травня 2025, укладену між адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною та Приватним підприємством «Захід». Відповідно до п.1 додаткової угоди адвокатський супровід судової справи за позовом ПП «Захід» до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці про стягнення коштів у Господарському суді Одеської області становить 40000 грн.;
- рахунок №2 від 12.09.2025 за надання правової допомоги за договором від 20 травня 2025 року на суму 40000 грн., в якому міститься посилання на іншу справу - №916/3370/25;
- платіжну інструкцію №2023 від 06.10.2025, відповідно до якої ПП «Захід» перераховано на рахунок Чукітової Вікторії Віталіївни 40000 грн. з наступним призначенням платежу: «оплата за надання правничої допомоги згідно рах.№2 від 12.09.2025., дог. від 20.05.25р. по справі №916/3370/25 без ПДВ», в наданому документі також міститься посилання на іншу справу - №916/3370/25;
- акт приймання-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 23.12.2025 за договором про надання правничої допомоги від 20 травня 2025 року, підписаний між адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною та Приватним підприємством «Захід». Відповідно до даного акту виконавцем були надані замовнику наступні послуги професійної правничої допомоги у рамках господарського судочинства у Господарському суді Одеської області по справі №916/3741/25 за позовом Приватного підприємства «Захід» до Державної митної служби в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці про стягнення коштів: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій, аналіз документів від учасників справи; складання, оформлення позовної заяви, відповіді на відзив; участь у судових засіданням. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору загальна сума за надані послуги становить 40000 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (частина 4 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
20.05.2025 між адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною та Приватним підприємством «Захід» укладено договір про надання правової допомоги (т.4, а.с.93-94). Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в органах внутрішніх справ, прокуратури, слідства, судових органах та інших, надалі - “послуги”. Згідно з п.2.1 послуги надаються замовнику шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо; особистої участі адвоката шляхом представництва замовника в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанції; захист представників замовника або осіб від замовника в органах досудового слідства, судових органах, прокуратури; участі на всіх стадіях кримінального процесу;
20.05.2025 між адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною та Приватним підприємством «Захід» було укладено додаткову угоду №1 від 20.05.2025 до договору про надання правової допомоги від 20 травня 2025 (т.4, а.с. 92).
Відповідно до п.1 додаткової угоди адвокатський супровід судової справи за позовом ПП «Захід» до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці про стягнення коштів у Господарському суді Одеської області становить 40000 грн.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
З матеріалів справи вбачається, що винагорода за надання правової допомоги між позивачем та адвокатом погоджена та визначена у договорі (з урахуванням додатку до договору) у вигляді фіксованої суми (гонорару).
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
- як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
- адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
- відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. 
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що адвокатом не надавались позивачеві послуги пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у цій справі та/або такі послуги не пов`язані з цією справою.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України, які застосовуються за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Аналогічний за змістом правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 р. у справі № 910/17343/20 та постанові Верховного Суду від 15.06.2022 р. у cправі № 911/2652/17 (911/3581/20). 
Таких доказів або підтверджених документально обґрунтувань, у тому числі - розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач до справи не надав, у зв`язку з чим суд вбачає, що Митнецею не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що мала б наслідком їх зменшення до того розміру, який просить відповідач.
За таких обставин, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи приписи частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 ГПК України, господарський суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу та покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн.

Мотиви відхилення аргументів викладених відповідачем в апеляційній скарзі:
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Твердження відповідача в апеляційній скарзі стосовно того, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності, чого судом першої інстанції враховано не було, не підтверджені жодними доказами.
Окрім того, суд першої інстанції у оскаржуваному додатковому рішенні виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, в тому числі приймаючи до уваги обставини та наслідки введення в Україні воєнного стану, суд виснував про надмірність заявленої суми компенсації витрат та необхідність зменшення заявлених судових витрат до 20000 грн
Згідно зі ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:
Зі змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що Господарським судом Одеської області досліджено надані докази, здійснена їх оцінка з огляду на предмет і підставу заяви, необхідності, складності, доцільності таких дій, співмірності, обґрунтованості та розумності, з дотриманням статей 2, 86, 123, 126, 129, 210 ГПК України.
Південно-західний апеляційний господарський суд при апеляційному перегляді оскаржуваних судових рішень не виявив у діях господарського суду порушень приписів статей 126, 129 ГПК України чи неправильного застосування норм матеріального права, які б призвели до ухвалення незаконного рішення.
Сама лише незгода апелянта з наданою судом оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що така оцінка була проведена з порушенням норм права.
Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.
Судом апеляційної інстанції не здійснюється розподіл витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки ЗУ «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Південно –західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2025 у справі №916/3741/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду.
Порядок та строк оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст Постанови складено та підписано 09 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Н.А. Павленко	

Судді: К.В. Богатир	

Л.В. Лічман