Справа №372/5758/23 2/760/6440/24	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
18 червня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі
головуючої судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Омелько Г.Т.,
за участю: 
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача Міністерства оборони України - ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області, Міністерства оборони України, треті особи: Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Обухівська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту батьківства, внесення змін в актовому записі про народження, суд, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ГУ ПФУ в Київській області, МОУ, в якому просила суд:
-встановити факт батьківства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо ОСОБА_1 ;
-внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області за №171 від 29.03.1999, зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області) громадянина України.
Позовні вимоги мотивує тим, що з 1998 року її батько ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
У фактичних шлюбних відносинах та від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 21.02.2023, актовий запис № 171 від 29.03.1999.
Позивач зазначала, що у зв`язку із тією обставиною, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб не був зареєстрований та останній не подав заяву про реєстрацію його батьком дитини, оскільки не мав змоги особисто прийти до Відділу реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області через зайнятість на роботі на момент народження дитини, ОСОБА_3 працівники РАЦС порадили у свідоцтві про народження дитини зазначити прізвище матері, а по-батькові записати ім`я батька - ОСОБА_4 .
Тому відомості про батька в свідоцтво про народження внесено за вказівкою матері та присвоєно їй прізвище матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України ОСОБА_1 , що підтверджується витягом - запис про батька дитини у книзі державної реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою.
Вказувала, що згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 15.03.2023 № 00038860599 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відомості про батька до актового запису внесено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України..
Посилалася, що після її народження, батько усі турботи по матеріальному забезпеченню сім`ї взяв на себе та визнавав її своєю донькою, дуже любив, піклувався про неї та виховував.
Це підтверджується тим, що він забезпечував її всім необхідним, святкував сімейні свята, подорожував із нею, цікавився її шкільним життям, піклувався про досягнення.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» її батько був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини.
З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, вона з батьком ОСОБА_2 весь час була на зв`язку та він їй перераховував кошти.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 загинув внаслідок мінно-вибухової травми несумісної з життям, виконуючи бойове завдання та захист Батьківщини у районі н.п. Павлівка Донецької області, про що їй повідомили сповіщенням сім`ї № 65 від 26.01.2023.
Зазначає, що вона у встановлений законом термін звернулася до державного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Коваленко Л.О. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не було подано документи, які підтверджували родинні стосунки з померлим. а саме у свідоцтві про народження у графі батько записано « ОСОБА_5 ».
Тому з метою оформлення спадщини та документів, необхідних для одержання виплат та допомоги, вона просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки ОСОБА_1 , та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 за № 171 від 29.03.1999.
Встановлення факту батьківства їй необхідне для того, щоб прийняти спадщину, що породжує право отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто породжує право на отримання таких виплат та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено, що такі виплати призначаються комісією МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум МОУ, тому у даному випадку вбачається спір про право, тож юридичний факт підлягає встановленню у позовному провадженні.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.11.2023 матеріали справи передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.
21.02.2024 матеріали справи надійшли на адресу Солом`янського районного суду міста Києва.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 справу передано до провадження судді Усатовій І.А.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.02.2024 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою було витребувано від державного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Коваленко Л.О. належним чином завірену копію спадкової справи № 150/2023 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
22.03.2024 представником Міністерства оборони Україниподано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечував.
Заперечення мотивував тим, що у постанові КЦС ВС від 28.08.2019 у справі № 754/3558/16-ц суд дійшов висновку, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
01.01.2004 набрав чинності СК України, у зв`язку із чим, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ про встановлення батьківства, слід виходити з дати народження дитини, тому якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 01.01.2004, необхідно застосовувати норми КпШС України.
Оскільки позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , то питання про встановлення батьківства у цьому випадку повинно регулюватися нормами КпШС України.
Представник відповідача-2 зазначав, що згідно з ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
У постанові від 03.02.2022 у справі № 754/10468/19 КЦС ВС, аналізуючи ч. 3 ст. 53 КпШС України, дійшов висновків, що спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин. Часина 3 ст. 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство. Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують заперечення проти них. Тобто при вирішенні спору про становлення батьківства мають враховуватися усі докази в сукупності.
Натомість, долучені до позову копії окремих скріншотів особистого листування, фотокарток та квитанцій про перерахування грошових коштів, на переконання представника відповідача-2, не є достатніми доказами на підтвердження обставини, яку ОСОБА_1 просить встановити суд у цій справі.
Разом з тим, до позову в цій справі не долучено ані висновку судової молекулярно- генетичної експертизи, ані клопотання про її призначення, що має визначальне значення під час дослідження судом факту батьківства.
Таким чином, позивач не довела належними і допустимими доказами факт батьківства ОСОБА_2 .
Вказував, що постанова КМУ №168 передбачає, що коло отримувачів одноразової грошової допомоги визначається ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинною станом на 24.01.2023 і залишається чинною на поточну дату, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)».
Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
Згідно з ч. 6 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Тобто, законодавець наділив правом на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі захисника України лише його дітей, які не досягли 18-річного віку, та утриманців, які проводжують навчання, за умови не досягнення 23-річного віку.
Проте з долученої до позовної заяви копії паспорта і свідоцтва про народження випливає, що ОСОБА_1 вже виповнилося 25 років, тому навіть у разі задоволення позову у даній справі, ОСОБА_1 не зможе претендувати на отримання одноразової грошової допомоги.
Тому представник відповідача-2 вважав, що позовна заява ОСОБА_1 є такою, що не спрямована на досягнення визначеної мети, тобто, не здатна досягти завдань цивільного судочинства шляхом ефективного захисту прав.
Зазначав, що у цій справі ОСОБА_1 заявила дві позовні вимоги до ГУ ПФУ в Київській області та МОУ, однак в порушення вищезазначеної норми процесуального закону, позивач не зазначила зміст позовної вимоги щодо кожного з відповідачів.
Щодо позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження представник зазначив, що здійснення цього заходу не належить до повноважень МОУ.
Крім цього, у п. 106 постанови ВП ВС від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 міститься висновок у справі щодо подібних правовідносин про те, що між позивачем (особа, якій було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги) та МОУ не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а не із заявою про встановлення юридичного факту в окремому провадженні, то згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, фактично визнає існування спору про права.
Однак, заявляючи вимогу про встановлення факту батьківства з метою отримання одноразової грошової допомоги, позивач визначила МОУ відповідачем, що не узгоджується із висновком ВП ВС у справі № 560/17953/21 щодо застосування норм права в подібних відносинах.
Тому МОУ є неналежним відповідачем за позовом ОСОБА_1 у цій справі.
10.04.2024 завідувачем Обухівської державної нотаріальної контори Коваленко Л.О. надано на виконання ухвали суду копію спадкової справи № 150/2023 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.04.2024 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.06.2024 о 14 год 15 хв.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник Міністерства оборони Українипроти позовних заперечував та просив відмовити в їх задоволенні із підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Представник Головного управління пенсійного фонду України в Київській областіу судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.04.2024 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Пояснення на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи Обухівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 10.04.2024 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Пояснення на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснення на позовну заяву не подав.
Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача-1 та представників третіх осіб, оскільки останні належним чином повідомленні про проведення судового засідання, а їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 18).
Батьками ОСОБА_1 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00038860599 від 15.03.2023 відомості про батька ОСОБА_1 зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 19).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 56), актовий запис № 121.
Сповіщенням сім`ї № 65 від 26.01.2023 ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її батько - матрос ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок мінно-вибухової травми, несумісної з життям, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини в районі н.п. Павлівка Донецької області (а.с. 54).
Листом № 738 від 27.09.2023 Обухівською державною нотаріальною конторою Київської області було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки нею не було надано документи, що підтверджують родинні стосунки із померлим, а саме: у свідоцтві про народження в графі батько зазначений « ОСОБА_5 » (а.с. 59).
У постанові від 28.08.2019 у справі № 754/3558/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених статтею 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. 01.01.2004 набрав чинності СК України, у зв`язку із чим, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ про встановлення батьківства, слід виходити з дати народження дитини, тому якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до ІНФОРМАЦІЯ_7 , необхідно застосовувати норми КпШС України.
Оскільки позивач народилася до ІНФОРМАЦІЯ_7 , то у цьому випадку підлягають застосуванню норми КпШС України.
Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.
Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 21.03.2018 у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29.08.2018 у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21.11.2018 у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18).
Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.
Частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.
Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Тобто при вирішенні спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності.
У позовній заяві позивач фактично посилалася на: спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; спільне утримання батьками дитини; визнання батьківства відповідачем.
Водночас матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно проживали та вели спільне господарство до народження ОСОБА_1 .
Із доданих до позовної заяви фотографій не можливо встановити факт спільного проживання та ведення спільного господарства або ж спільного утримання батьками дитини (а.с. 20-29).
Крім цього, надане листування у застосунку швидкого обміну повідомленнями в загальному носить характер спілкування між батьком та дитиною, проте воно не підтверджує той факт, що учасниками цього листування були саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також не є достатнім доказом визнання батьківства останнім (а.с. 30-48)
Надсилання ОСОБА_2 коштів ОСОБА_1 , зокрема: 28.01.2023 - 15 000 грн; 24.11.2022 - 15 000 грн; 24.11.2022 - 3 000; 22.12.2022 - 30 000 грн; 21.01.2023 - 35 000 грн, не може бути безумовним доказом батьківства (а.с. 49-53).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Верховний Суд у постанові від 03.02.2022 у справі № 754/10468/19 дійшов висновку про те, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.
Водночас надані фотографії, листування та квитанції про перерахування коштів, оцінка яким надана вище, не містять достовірного підтвердження визнання ОСОБА_2 себе батьком ОСОБА_1 , спільного проживання й ведення спільного господарства померлим та матір`ю позивача як до її народження так і після, спільного виховання або утримання ними дитини.
Будь-яких інших доказів, як-то показань свідків, висновку експерта про біологічне батьківство, суду не надано.
Тому у задоволенні позовних вимог до МОУ слід відмовити через їх недоведеність.
Крім цього, позивачем заявлено позовні вимоги також до ГУ ПФУ в Київській області, проте позовна заява не містить змісту позовних вимог до цього відповідача.
Заявляючи вимогу про встановлення факту батьківства, позивач керувалася метою отримання одноразової грошової допомоги через загибель ОСОБА_2 .
Проте позивач не навела будь-яких доводів щодо залучення до участі у справі в якості відповідача ГУ ПФУ в Київській області.
Під час розгляду справи не встановлено існування спору між позивачем та ГУ ПФУ у Київській області, що свідчить про пред`явлення позовних вимог у цій частині до неналежного відповідача.
З огляду на це, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Київській області слід відмовити через те, що вони пред`явлені до неналежного відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити за позивачем.
Керуючись ст. 53 КпШС України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:     Усатова І.А.