Справа № 301/2984/25
2/301/79/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Іршавська міська рада, про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивачки ОСОБА_6 , яка не залишила запову. Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_6 був її син ОСОБА_3 – батько позивача. До складу спадщини входив житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину спадкоємець не оформив. 
Батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишивши заповіту. Його спадкоємцями першої черги є вдова ОСОБА_2 та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – сторони по справі. Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Позивачка спадщину за батьком прийняла, але не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки житловий будинок не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за собою право власності на спадкове майно.
Ухвалою Іршавського районного суду від 26.11.2025 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Іршавську міську раду, справу призначено на підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивачки про витребування доказів та зобов`язано Іршавську державну нотаріальну контору надати суду інформацію про заведення спадкових справ після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; про наявність/відсутність заповітів.
На виконання ухвали суду від 26.11.2025 року з Іршавської державної нотаріальної контори 03.12.2025 року надійшла запитувана інформація.
Ухвалою Іршавського райсуду від 30 січня 2026 року за клопотанням представника позивачки ОСОБА_7 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвалою Іршавського районного суду від 12.02.2026 року підготовче провадження по справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути справу по суті без їх участі (а.с.120,121,139).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали у повному обсязі та просили розглянути справу по суті без їх участі (а.с.159,161,163,165).
Представник Іршавської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі за наявними у матеріалах справи доказами (а.с.167).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 , не зареєстрований. 
Згідно виписки з погосподарської книги Дубрівської сільради за 1994-2024 роки, забудовником та власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , була ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25). Житловий будинок збудований у 1960 році на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.26-29). Згідно висновку про вартість майна №80 від 05.05.2025 року, вартість будинку становить 116600 грн. (а.с.33).
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.12.2025 року (а.с.74). Заповіту ОСОБА_6 не складала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.11.2025 року (а.с.52).
Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.
Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_6 був її син ОСОБА_3 , який на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем (а.с.20,24), отже ОСОБА_3 вступив у фактичне володіння спадковим майном, тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину. 
До складу спадщини входив житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Спадкоємець ОСОБА_3 спадщину за померлою не оформляв та свідоцтво про право на спадщину не отримував. Дана обставина підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину від 28.11.2025 року (а.с.53). Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 30.07.2021 року (а.с.19). Заповіту ОСОБА_3 не складав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.11.2025 року (а.с.55).
Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його вдова ОСОБА_2 та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – сторони по справі (а.с.17,18,21,80,81,84,85,88). Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини за чоловіком/батьком на користь позивачки. Відмова від спадщини не суперечить вимогам закону. Позивачка ОСОБА_1 на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та протягом шести місяців не відмовилася від спадщини, тому згідно ст. 1268 ч.3 ЦК України є такою, що прийняла спадщину (а.с.79). 
До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який ОСОБА_3 успадкував після смерті матері – ОСОБА_6 .
Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець ОСОБА_1 спадщину за померлим не оформляла та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Дана обставина підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину від 28.11.2025 року (а.с.54). Однак, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. з ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки житловий будинок не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. 
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року. 
За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності. 
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідачі позовні вимоги визнали.Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.
Громада с. Мала Розтока, на території якої розташовано нерухоме мано, входить до об`єднаної територіальної громади Іршавської міської ради Хустського району (раніше Іршавського району), яка не заперечувала проти задоволенняпозову. 
Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Оскільки згідно погосподарської книги села власником житлового будинку була ОСОБА_6 - бабка позивачки, єдиною спадкоємицею якої, що прийняла спадщину, є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. 529, 548, 549, 561, 562 ЦК УРСР, ст. 328, 392, 1218, 1261, 1268 ч.3, 1274 ЦК України, ст. 12, 13, 263-264 ЦПК України,
рішив:

Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 27 лютого 2026 року. 

Головуюча : М. О. Пітерських