Справа № 347/2125/24 
Провадження № 22-ц/4808/383/26 
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої   Пнівчук О. В.,
суддів:   Мальцевої Є. Є., Томин О. О., 
з участю секретаря  Кузнєцова В. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Косівського районного суду від 16 грудня 2025 року, у складі судді Кіцули Ю. С., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі кредитного договору №11104801000 від 22.12.2006 АКІБ «УкрСиббанк» надано ОСОБА_1 кредит в сумі 45 000 доларів США на споживчі потреби. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено договором поруки №11104801000/1-п від 22.12.2006 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 .
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2010 року по справі №2-54/2010 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №11104801000 від 22.12.2006 в розмірі 349 990,63 грн та судові витрати в розмірі 1730 грн.
12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу№1, відповідно до умов якого ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту №11104801000 та договорами забезпечення. 
Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2013 у справі №2-54/2010 замінено стягувача виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача ТОВ «Кей Колект».
Зазначав, що оскільки закінчення строку позовної давності за вимогами позивача припадає на час дії карантину та воєнного стану, то він продовжується на строк їх дії. 
Внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11104801000, Договором поруки, рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області (справа № 2-54/10) загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», за розрахунками за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно) складає 221181,71 грн, а саме: сума 3% річних становить: 51 463,01 грн; сума інфляційних втрат становить 169 718,70 грн. 
Позивач просив стягнути на його користь з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 223 835,89 грн, з яких: сума 3 % річних в розмірі 51 463,01 грн; сума нарахованих інфляційних втрат - 169 718,70 грн та сума сплаченого судового збору - 2 654,18 грн.
Рішенням Косівського районного суду від 16 грудня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Кей-Колек» подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду необґрунтованим, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не повністю з`ясовано всі обставини та наведені сторонами докази.
Зазначає, що звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11104801000 від 22.12.2006 АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект») використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, а рішенням Косівського районного суду від 27.04.2010 визначено суму, яка підлягає стягненню з відповідачів за неналежне виконання умов вказаного кредитного договору, отже ТОВ «Кей-Колект», як правонаступник кредитора має право на стягнення цієї суми та сум встановлених статтею 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
На підтвердження наявної суми заборгованості позивач надав суду письмові документи: копію договору про надання споживчого кредиту 11104801000, копію рішення Косівського районного суду від 27.04.2010, розрахунок 3 відсотків річних та суми інфляційних витрат, копію довідки від 28.08.2024 зі змісту якої вбачається, що станом на момент звернення до суду заборгованість за рішенням Косівського районного суду від 27.04.2010 не погашено. Надані докази у їх сукупності підтверджують факт виникнення зобов`язань, а також наявність заборгованості.
Вважає, що відповідачами у свою чергу належними та допустимими доказами не було спростовано наявність заборгованості, не надано власного розрахунку заборгованості, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості.
Суд першої інстанції порушив норми та принципи процесуального права, а саме: рівності перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивність цивільного судочинства, а також ст. ст. 81, 83, 89 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бігусяк М. В. подав відзив на апеляційну скаргу в якому посилається на те, що позивач подав позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З моменту ухвалення рішення суду про примусове стягнення боргу минуло 16 років, а з дати переходу права вимоги до позивача - 14 років, виконавчий лист було видано у 2011 році, пред`явлено до виконання та повернуто стягувачу у 2016 році.
Подані позивачем докази свідчать про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання закінчився.
Кредитор може заявляти вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат лише разом із вимогою про стягнення основного (задавненого) боргу.
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався із вимогою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Представник відповідача просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ФК «Кей-Колект» Матвійчук М. З. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бігусяк М. В. в режимі відеоконференцзв`язку заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження №26837444 щодо виконання рішення Косівського районного суду від 27.04.2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №11104801000 від 22.12.2006 в розмірі 349 990,63 грн та судових витрат в розмірі 1730 грн завершено, а інформації про те, що рішення суду не виконано позивач не надав, а відтак підстави для стягнення суму боргу у розмірі 223 835,89 грн, з яких: сума 3 % річних в розмірі 51463,01 грн, сума інфляційних втрат - 169718,70 грн - відсутні.
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно Кредитного договору №11104801000 від 22.12.2006 року та Договору поруки №1104801000/1-п від 22.12.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримав у АКІБ «УкрСиббанк» кредит в сумі 45 000 доларів США, виконання якого забезпечено поручителем ОСОБА_2 .
Рішенням Косівського районного суду від 27 квітня 2010 року стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №11104801000 від 22.12.2006 в розмірі 349 990,63 грн та судові витрати в розмірі 1730 грн.
Згідно з копією договору факторингу №1 від 12.12.2011 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Кей-Колект» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і за кредитним договором №11104801000 від 22.12.2006, позичальник ОСОБА_1 , поручителем якого є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується Випискою з Додатку №1 до Договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, де під №917 вказаний відповідач ОСОБА_1 . 
Ухвалою Косівського районного суду від 30 липня 2012 року у справі №2-54/2010, первісного кредитора та стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «УкрСиббанк» було замінено на ТОВ «Кей-Колект».
Повідомленням про відступлення прав вимоги за №12-22/26983 та №12-22/26984 від 15.12.2011, АТ «Укрсиббанк» вказаним повідомленням проінформував боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відступлення прав вимоги за їхнім зобов`язанням ТОВ «Кей Колект».
Відповідно до копії довідки №28/08/2024/733795/1 від 28.08.2024, виданої директором ТОВ «Кей-Колект», встановлено, що на момент виготовлення вказаної довідки відповідачем ОСОБА_1 ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується рішення Косівського районного суду від 27.04.2010 по справі №2-54/10, більше 13-ти років. Заборгованість згідно вказаного судового рішення становить 349 990,63 грн та судові витрати в розмірі 1730 грн. 
Згідно з Результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 30.10.2025, встановлено, що виконавче провадження №АСВП 26837444, відкрите 02.06.2011 стосовно: боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач - ТОВ «Кей-Колект» (ЄДРПОУ 37825968) - перебуває в стані «завершено».
Судом першої інстанції також в порядку ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» при перевірці належності письмових доказів - рішення Косівського районного суду від 27.04.2010 року та ухвали Косівського районного суду справа 2-54/2010 року від 30.07.2012 року, встановлено, що згідно ухвали Косівського районного суду від 11.10.2016 року справа 347/1330/16 від 11.10.2016 року ОСОБА_1 звертався із скаргою на дії в.о. начальника Вижницького РВДВС у виконавчому провадженні №26837444, зацікавлена особа ТОВ «Кейт-Коллект», щодо примусового виконання рішення Косівського районного суду від 27.04.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11104801000 зі змісту якої вбачається, що державним підприємством «СЕТАМ» за поданням Вижницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області проводяться електронні торги по реалізації належного скаржнику арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки за вищезгаданим кредитним договором.
За приписами ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд першої інстанції, посилаючись на численну практику Верховного Суду, правильно зазначив про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. 
Невиконання боржником грошового зобов`язанням є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язанням до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Пред`являючи позов про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором у розмірі 223 835,89 грн, з яких: 51463,01 грн сума 3 % річних; 169718,70 грн, сума інфляційних втрат, позивач ТОВ «Кейт-Колект» посилався на прострочення відповідачем сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11104801000, договором поруки, рішенням Косівського районного суду.
На підтвердження заборгованості за вказаним кредитним договором у зазначеному розмірі, позивач надав копію довідки від 28.08.2024 зі змісту якої вбачається, що станом на момент виготовлення вказаної довідки заборгованість згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2010 року по справі № 2-54/10 в розмірі 349 990 грн 63 коп та судові витрати в розмірі 1730 грн не погашена. Відтак при розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, позивач виходив із заборгованості у розмірі 349 990 грн 63 коп.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується стороною позивача, що на виконання вищезазначеного рішення суду було відкрито виконавче провадження та ухвалою Косівського районного суду від 30 липня 2012 року у справі №2-54/2010, первісного кредитора та стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «УкрСиббанк» було замінено на ТОВ «Кей-Колект». Виконавче провадження №АСВП 26837444, відкрите 02.06.2011 стосовно: боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач - ТОВ «Кей Колект» (ЄДРПОУ 37825968) - перебуває в стані «завершено». Крім того, встановлено також, що державним підприємством «СЕТАМ» за поданням Вижницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області проводилися електронні торги по реалізації належного ОСОБА_1 арештованого нерухомого майна.
Позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що під час виконання рішення Косівського районного суду від 27 квітня 2010 року погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось.
Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних саме від простроченої суми.
Згідно довідки ТОВ «Кей-Колект» від 28.08.2024 відповідачем ОСОБА_1 заборгованість згідно рішення суду в розмірі 349 990 грн 63 коп. не погашена, однак зазначена довідка не містить інформації про те, що заборгованість станом на вказану дату становить саме суму 349 990 грн. У процесі розгляду справи судом першої інстанції так і в апеляційній інстанції позивачем належних доказів наявності заборгованості за кредитним договором у вищезазначеній сумі не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання про стягнення заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції, надав належну оцінку наданих доказів у їх сукупності, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд порушив норми та принципи процесуального права, а саме: рівності перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивність цивільного судочинства, що відповідачами належними та допустимими доказами не було спростовано наявність заборгованості, не надано власного розрахунку заборгованості, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки саме по собі неподання стороною відповідача іншого розрахунку, не звільняє сторону позивача від обов`язку довести обґрунтованість заявлених позовних вимог, надати належні докази на підтвердження заявлених вимог, яким суд дає оцінку з іншими зібраними доказами в справі у їх сукупності.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 16 грудня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        Є. Є. Мальцева 
О. О. Томин