Справа № 344/21747/25
Провадження № 2/354/339/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
23 квітня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
представника позивача ? адвоката Брателя О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
в с т а н о в и в:
Адвокат Братель О.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за розпискою від 24.05.2025 у розмірі 158 186,14 гривень, що складається з: 156 000,00 грн – сума позики, 1 404,00 грн – індекс інфляції за прострочення повернення суми позики, 782,14 грн – три проценти річних від простроченої суми позики та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.05.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, оформлений борговою розпискою, згідно якої ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 156 000,00 грн, які зобов`язувався повернути до 01.10.2025, однак не повернув.
Ухвалою від 08.12.2025 судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М. дану справу передано за підсудністю до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.
22.01.2026 справу № 344/21747/25 ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я. передано за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026 головуючою суддею визначено Ковалюк О.М.
Ухвалою від 16.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Разом із позовом до суду надійшла заява представника позивача – адвоката Брателя О.Г. про забезпечення позову, що подається одночасно із позовною заявою, в якій він просив заборонити відповідачу відчужувати належний йому транспортний засіб марки DAEWOO SENSТ1311, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, колір жовтий з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, у задоволенні якої ухвалою суду від 16.02.2026 було відмовлено.
До суду 25.03.2026 надійшло клопотання позивача про надання для ознайомлення та тимчасового долучення до матеріалів справи оригіналу боргової розписки від 24.05.2025.
03.04.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Братель О.Г., який брав учать в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вважає, що строк повернення коштів настав, відповідач на зв`язок не виходить, кошти не планує повертати, доказом неповернення боргу є наявність у позивача оригіналу розписки. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на 12.03.2026, 03.04.2026 та 23.04.2026 повернулися до суду із відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою». Також відповідачу в його електронний кабінет доставлено всі ухвали та судові повістки про виклик до суду. 
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. 
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, надані позивачем докази, оглянувши в судовому засіданні оригінал розписки, дослідивши докази всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд встановив, що 24.05.2025 ОСОБА_2 власноручно написав та підписав розписку про те, що ним отримано у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 156 000,00 (сто п`ятдесят шість тисяч) грн, які зобов`язався повернути до 01.10.2025 (а.с. 43).
Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно

від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона ? позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона ? позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки.
Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів.
В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.
Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 08.04.2021 у справі № 500/1755/17.
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 201/11388/17, провадження № 61-12383св19, зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. 
Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написана власноручно відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання ним коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що боргова розписка від 24.05.2025 містить відомості щодо одержання

ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у повному обсязі в розмірі 156 000,00 грн. Зі змісту дослідженого судом оригіналу розписки неможливо встановити, з якою метою позичальнику передавалися грошові кошти. На час розгляду справи судом, боргове зобов?язання в сумі 156 000,00 грн ОСОБА_2 не виконане, що підтверджується наявністю оригіналу розписки від 24.05.2025 у ОСОБА_1 .
Таким чином боргова розписка від 24.05.2025 має реальний характер та підтверджує як факт укладення між позивачем та відповідачем письмового договору позики, так і факт передачі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми із зобов`язанням повернути суму позики у термін до 01.10.2025, що відповідачем не було виконано.
Відповідач не довів і в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт виконання ним своїх зобов`язань з повернення грошових коштів у строк, встановлений за домовленістю сторін.
Враховуючи, що судом встановлено факт укладення між сторонами договору позики в національній валюті, й факт існування боргового зобов`язання та його невиконання відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині основного боргу в сумі 156 000,00 гривень та стягнення цієї суми з ОСОБА_2 на користь позивача.
Щодо вимоги про нарахування та виплати 3% річних від простроченої суми позики та індексу інфляції за прострочення повернення суми позики суд зазначає наступне. 
15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Відповідно до наданої боргової розписки від 24.05.2025 відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 01.10.2025, тому 3% річних та індекс інфляції позивачем нараховано за період з 02.10.2025 по 01.12.2025, тобто вже в період дії воєнного стану від 24.02.2022.
Враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, суд вважає, що за таких обставин позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 782,14 грн - 3% річних та 1 404,00 грн – індексу інфляції не підлягають до задоволення.
Згідно з квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 8348-7150-6207-6704 від 03.12.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1 265,50 грн (а.с. 9).
За правилами ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 248,01 грн судового збору.
Керуючись ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України, -
у х в а л и в:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за розпискою від 24.05.2025 у розмірі 156 00,00 (сто п`ятдесят шість тисяч) гривень.
3. В решті позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 248 (одна тисяча двісті сорок вісім) гривень 01 копійка.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК