ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.04.2026	Справа № 910/709/26	

за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ"
про стягнення 119241,07 грн.
Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ" про стягнення 119241,07 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Одеський державний університет внутрішніх справ, за результатом укладення договору № 456/23 від 12.10.2023 р., безпідставно сплатив відповідачу податок на додану вартість у розмірі 20%, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 93000,00 грн. безпідставно набутих коштів, 20217,83 грн. інфляційних втрат та 6023,24 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 р. відкрито провадження у справі № 910/709/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що:
- договір виконаний сторонами без зауважень сторін, у тому числі без зауважень щодо якості поставленого товару, строків його поставки та оплати, позивач не заявляє вимогу про визнання його недійсним;
- після реєстрації податкової накладної у відповідача виникло податкове зобов`язання щодо перерахування суми податку до бюджету, а позивач отримав право на податковий кредит на цю суму;
- договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України;
- оскільки позивачем не висунуто жодних вимог та претензій щодо несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, то відсутні підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем 3% річних та інфляційних втрат;
- задоволення позовних вимог позивача шляхом повернення йому відповідачем суми ПДВ не призведе до зменшення податкових зобов`язань відповідача та не збільшить податкове зобов`язання позивача, а навпаки, становитиме додатковий необґрунтований дохід позивача.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 р. між Одеським державним університетом внутрішніх справ (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ" (постачальник) укладено договір № 456/23, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товар за кодом ДК 021:2015:35810000-5 - Індивідуальне обмундирування (шолом кулезахисний (балістичний)) за номенклатурою, у кількості та за ціною у відповідності до специфікації (додаток № 1), яка додається та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п. 1.2 договору замовник зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах, визначених цим договором.
Договір укладено за результатами проведення відкритих торгів з особливостями. Ідентифікатор закупівлі UA-2023-09-20-009116-а (п. 1.4 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору ціна цього договору становить 558000,00 грн., у тому числі ПДВ - 93000,00 грн.
Згідно з п. 2.4 договору зобов`язання за цим договором беруться в межах затверджених асигнувань замовника.
Пунктом 4.2 договору встановлено, що замовник здійснює оплату вартості товару на підставі накладних після отримання товару, протягом 90 календарних днів, з можливістю відтермінування до 31.12.2023 р.
За умовами п. 5.2 договору поставка товару здійснюється протягом 2-х робочих днів з дати отримання постачальником заявки від замовника, до 25.12.2023 р.
Відповідно до п. 11.1 договору останній набирає чинності з моменту його укладення (підписання та скріплення печатками) належним чином уповноваженими представниками обох сторін і діє до 31.12.2023 р., а в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
Специфікацією, яка є додатком № 1 до договору, передбачено поставку відповідачем позивачу товару - шоломи кулезахисні «ТОР» у кількості 60 штук на суму 558000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 93000,00 грн).
Як свідчать матеріали справи, договір поставки № 456/23 від 12.10.2023 р. виконаний сторонами без жодних зауважень та заперечень.
На підставі платіжної інструкції № 3745 від 14.11.2023 р. позивач перерахував відповідачу 558000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 93000,00 грн.) за товар (кулезахисні шоломи).
Відповідно до вимог податкового законодавства відповідач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну№ 709 від 19.10.2023 р. на суму 558000,00 грн. (ПДВ 93000,00 грн.), у зв`язку з чим сума сплаченого позивачем податку на додану вартість у розмірі 93000,00 грн. включена до податкового кредиту позивача.
Із позову слідує, що за результатами проведення Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України на підставі доручення МВС № 80/01/17 від 14.10.2025 р. планового внутрішнього аудиту діяльності Одеського державного університету внутрішніх справ виявлено порушення податкового законодавства в частині безпідставної сплати замовником ПДВ у розмірі 20% за результатами укладення договору № 456/23 від 12.10.2023 р.
17.11.2025 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 173651-2025 про повернення безпідставно сплаченого ПДВ у розмірі 20% за договором № 456/23 від 12.10.2023 р., в якій зазначив, що кулезахисні шоломи, які були предметом поставки, належать до категорії товарів, що підпадають під звільнення від оподаткування ПДВ відповідно до Податкового кодексу України, а відтак сплачена позивачем сума ПДВ у розмірі 93000,00 грн. безпідставно отримана Товариством з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ", та підлягає поверненню Одеському державному університету внутрішніх справ. 
Відповідь на претензію отримано не було, грошові кошти не повернуто.
У зв`язку з тим, що відповідач вимоги вищевказаної претензії не виконав, позивач і звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 93000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 20217,83 грн. та 3% річних у розмірі 6023,24 грн.
За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Згідно з пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX Податкового кодексу України.
За змістом пп.пп. а) і б) п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до пп.пп. 213.1.9 і 213.1.14 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За своєю правовою суттю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).
Пунктами 30.1-30.2, 30.9 ст. 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п. 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом:
а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;
б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;
в) встановлення зниженої ставки податку та збору;
г) звільнення від сплати податку та збору.
Положеннями пп. 1 п. 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України:
- спеціальних засобів індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти, що класифікуються у товарній підкатегорії 6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори, утримуючі системи тощо), що класифікуються у товарній підкатегорії 6507 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД;
- бронежилети (у тому числі плитоноски), що класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлених відповідно до військових стандартів або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, добровольчих формувань територіальних громад, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації;
- ниток та тканин (матеріалів), що класифікуються у товарних підкатегоріях 3920 10 89 90, 3920 61 00 00, 3921 90 60 00, 5402 11 00 00, 5407 10 00 00, 5603 14 10 00 та 6914 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, для виготовлення бронежилетів та шоломів.
Встановлення наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача 93000,00 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягає доведенню в цій справі з огляду на заявлені позовні вимоги.
Главою 83 Цивільного кодексу України врегульовано правовідносини, пов`язані із набуттям, збереження майна без достатньої правової підстави.
За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Дослідивши умови договору та специфікацію до нього, суд встановив, що сторони на власний розсуд домовились про включення до ціни товару обов`язкового платежу, встановленого законом - податку на додану вартість.
Факт укладення договору № 456/23 від 12.10.2023 р., як і факт поставки та оплати товару визнаються сторонами.
Позов заявлено виходячи з умов договору, які були погоджені його сторонами без зауважень, а сплата відповідачу суми ПДВ в розмірі 93000,00 грн. була здійснена позивачем на підставі договору, який є чинним, тобто, за наявності для цього відповідної правової підстави.
Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним п. 2.1 договору в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.
При цьому, договір виконаний обома його сторонами, а спірні кошти у розмірі 93000,00 грн., що сплачені як податок на додану вартість, не залишилися у відповідача, а були перераховані до державного бюджету у складі податкових зобов`язань.
Внаслідок реєстрації відповідачем податкової накладної у ЄРПН позивач отримав податковий кредит відповідно до ст.ст. 198, 201 Податкового кодексу України, що дало йому право зменшити свої податкові зобов`язання на суму ПДВ - 93000,00 грн.
Оскільки сума ПДВ у розмірі 93000,00 грн., про стягнення якої просить позивач, сплачена Одеським державним університетом внутрішніх справ на виконання договірних зобов`язань за чинним правочином, який є виконаним та не визнаний недійсним в судовому порядку, ст. 1212 Цивільного кодексу України не може бути застосована судом при вирішенні цього спору.
Також суд зазначає, що стягнення грошових коштів за невиконання грошових зобов`язань на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено для несвоєчасного виконання зобов`язань, встановлених договором між сторонами. Оскільки позивач не направляв відповідачу жодних вимог та претензій щодо несвоєчасного виконання останнім зобов`язань за спірним договором, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем 3% річних та інфляційних втрат.
Враховуючи наведене, оскільки договір № 456/23 від 12.10.2023 р. в частині включення до ціни товару вартості ПДВ не визнано недійсним, у позивача відсутнє право вимагати повернення коштів (податку на додану вартість) у розмірі 93000,00 грн. за договором на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму ПДВ. 
При цьому, судом враховано, що відповідно до положень пп. 1 п. 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України для звільнення від оподаткування ПДВ спеціальних засобів індивідуального захисту (касок або їх еквівалентів) вони повинні бути виготовлені відповідно до військових стандартів та класифікуватися у товарній підкатегорії 6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД.
Як вбачається із матеріалів справи, у податковій накладній № 709 від 19.10.2023 р. зазначено код УКТ ЗЕД шоломів 6506 10 80 00, отже зазначений товар за цим кодом відноситься до переліку, визначеного пп. 1 п. 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.
Водночас, позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів, які б підтверджували відповідність поставлених шоломів за договором військовим стандартам, як і не доведено, що кінцевим отримувачем товару за договором є правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Одеського державного університету внутрішніх справ. 
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити. 

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА