ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6221/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу:
за позовом Varnis OU (Варніс ОУ), Естонія, м. Таллінн 
до Фізичної особи-підприємця Гордієнко Тетяни Вікторівни, м. Дніпро 
про стягнення попередньої оплати ненаданих послуг у розмірі 72 994,50 грн. 

Представники:
від позивача: Комісарова К.А., адвокат (поза межами суду); 
від відповідача: Кулікова Г.Д., адвокат.  

ПРОЦЕДУРА:
Varnis OU (Варніс ОУ) (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (подано через підсистему "Електронний суд"), у якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Гордієнко Тетяни Вікторівни (далі-відповідач) 1 500 євро (еквівалентно 72 994 грн 50 коп. за курсом НБУ на дату складання позову (21.10.2025 курс НБУ 1 євро=48 грн 6630 коп.) сплачених позивачем за рахунком №1 від 07.10.2004 за послугу "дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки", які не були виконані.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
18.11.2025 до канцелярії суду, через систему "Електронний суд", від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, відмовити у відшкодуванні Позивачу судових витрат та стягнути з Позивача на користь Відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката, які будуть заявлені в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.. 
27.11.2025 до канцелярії суду, через систему "Електронний суд", від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що Відповідачем не надано жодних допустимих і належних доказів на підтвердження виконання послуг за рахунком №1 від 07.10.2024. Наданий “аналіз вартості перевезень” не стосується предмета замовлення, не підтверджує виконання послуг та не є результатом, передбаченим домовленістю сторін. З огляду на положення ст. 901, 903, 526, 610, 612, 1212 ЦК України, а також ст. 74, 76, 91 ГПК України, сплачені Позивачем кошти підлягають поверненню як такі, що були отримані Відповідачем безпідставно та без виконання зобов`язання.
04.12.2025 до канцелярії суду, через систему "Електронний суд", від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, відмовити у відшкодуванні Позивачу судових витрат. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/6221/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 13.01.2026 о 12:00 год. 
22.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 задоволено заяву представника позивача - Varnis OU (Варніс ОУ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та підготовче судове засідання, яке призначене на 13.01.2026 о 12 год. 00 хв., проводити в режимі відеоконференції за участю представника позивача. 
24.12.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання. 
05.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача до суду надійшли додаткові пояснення по суті справи. 
У призначене підготовче судове засідання 13.01.2026 представник відповідача не з`явився. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2026 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 28.01.2026 о 12:00 год., яке вирішено проводити в режимі відеоконференції за участю представника позивача.
У підготовчому судовому засіданні 28.01.2026 представниками обох сторін зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі. 
Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2026 о 14:30год. яке вирішено проводити в режимі відеоконференції за участю представника позивача.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 19.02.2026 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ПОЗИЦІЇ СТОРІН:
Позиція позивача
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного усного договору про надання послуг із дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Позиція відповідача
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що в рахунку № 1 від 07.10.2024 р. зазначено строк надання послуг (з 01.09.2024 по 30.09.2024), що “цей рахунок є одночасно актом приймання-передачі наданих послуг”; “Виконавцем були надані такі послуги: дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки”. Жодних заперечень проти прийняття наданих послуг зі сторони Позивача Відповідачу не направлялось.
Відповідач вважає підтвердженою підставу оплати Позивачем послуг наданих Відповідачем у період з 01.09.2024 по 30.09.2024 на суму 1500 Євро, а кошти отримано на законних підставах, тому норми ст. 1212 ЦК України, не підлягають застосуванню

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ 
Varnis OU (Варніс ОУ) (надалі - Позивач) звернулося до ФОП Гордієнко Тетяни Вікторівни (надалі - Відповідач) задля отримання послуг із дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.
07.10.2024 р. Відповідач виставила рахунок № 1 на суму 1 500 євро за послуги “дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки” з терміном оплати до 08.10.2024 р.
08.10.2024 р. Позивач сплатив зазначену суму 1 500 євро на рахунок Відповідача через wise Еurоре SА (платіж № 1249381312).
Позивач стверджує що послуги фактично не були надані:
• жодних звітів, аналітичних матеріалів або доказів виконання робіт не отримано;
• комунікація з відповідачем припинена;
• акти приймання-передачі наданих послуг не підписувалися.
12 вересня 2025 року Позивачем було направлено вимогу щодо повернення коштів № 1209-1 від 12.09.2025 року.
У відповідь на вимогу Відповідач надіслала електронний лист із зазначенням, що “ 07.10.2024 було складено акт виконаних робіт №1 за період 01.09.24-30.09.24, який підтверджує факт надання послуг з дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, а Вимога про повернення коштів є безпідставною, оскільки послуги були фактично надані та підтверджені актом виконаних робіт”.
У зв`язку із зазначеним Позивач звернувся до Відповідача із вимогою про повернення грошових коштів та згодом із позовною заявою.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ 
Позивач є юридичною особою, що зареєстрована згідно законодавства Естонії та здійснює свою діяльність в Естонії та інших країнах. Позивач здійснює різноманітну діяльність, як постачання продуктів переробки нафтопродуктів, торгівля сільськогосподарською та продовольчою продукцією на міжнародних ринках, маркетинг та дистрибуція відомих світових брендів різних видів медичного обладнання, інвестиційна діяльність. Основною діяльністю Позивача на території України є постачання медичного обладнання.
Позивач звернувся до Відповідача задля отримання послуг дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки. Зазначені послуги передбачають комплексний аналіз українського ринку продажу медичного обладнання, зокрема дослідження поточного стану ринку, основних тенденцій його розвитку, рівня попиту та пропозиції, аналіз конкурентного середовища, а також визначення споживчих уподобань потенційних покупців.
Результати такого дослідження є необхідними для формування комерційної стратегії Позивача, прийняття обґрунтованих управлінських рішень та планування подальшої господарської діяльності на території України.
Як було раніше зазначено, Позивачем було сплачено виставлений рахунок №1 від 07.10.2024 за послугу "дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки" у розмірі 1 500 євро.
Однак, послуги у вигляді будь-якої інформації, звіту, консультації тощо щодо дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки надані не були. Відповідачем не було надано жодних доказів, що Позивач отримав надані послуги, що не підтверджується ні жодним відправленим документом, ні підписаним актом приймання-передачі (надання) послуг.
За правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Обґрунтовуючи позовну заяву Позивач вказує на відсутність акту приймання-передачі наданих послуг, підписаного Позивачем.
Відповідно до рахунку №1 від 07.10.2024 р. Позивачем було замовлено надання послуг саме з "Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки", про що зазначено у самому рахунку.
Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки це комплекс аналітичних та дослідницьких послуг, що включає збирання, обробку та аналіз інформації про стан, тенденції та перспективи розвитку певного ринку, а також вивчення думок, оцінок і настроїв цільових соціальних груп чи населення щодо визначених питань, товарів, послуг або діяльності організації.
Отже такі послуги зазвичай включають в себе аналіз ринкового середовища, попиту, пропозиції, конкурентів, цінової динаміки та ринкових тенденцій, оцінку факторів, що впливають на розвиток ринку, та підготовка прогнозів, соціологічні дослідження (кількісні і якісні): опитування, анкетування, фокус-групи, моніторинг і аналіз громадської думки, рівня поінформованості, ставлення та поведінкових моделей цільових груп, аналіз медіа- та інформаційного поля, включаючи дослідження соціальних мереж, підготовку аналітичних звітів, висновків та рекомендацій за результатами досліджень.
Документ, наданий Відповідачем не містить жодних із цих видів послуг, натомість містить виключно інформацію про можливу вартість перевезень. Позивач оплатив послугу з “дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки”, яка передбачає зовсім інший обсяг та вид робіт.
Таким чином, зазначений документ не відповідає предмету замовленої послуги, не є її результатом та не може вважатися належним доказом виконання зобов`язання.
До того ж документ навіть не містить дату, що не дає змогу визначити коли він був складений.
Відповідач не надав жодних інших доказів — листування, проміжних результатів, протоколів, досліджень, опитувань, аналітичних матеріалів, які могли б свідчити про виконання зобов`язання.
Суд відхиляє доводи відповідача, що акт виконаних робіт №1 від 07.10.2024 є одночасно актом приймання - передачі наданих послуг.
Рахунок №1 від 07.10.2024 р. зазвичай не є первинним документом, оскільки лише інформує про суму до оплати, але не фіксує сам факт господарської операції (передачі товару чи надання послуг). Він носить інформаційний характер. Однак, якщо рахунок оплачений та містить усі обов`язкові реквізити, він може визнаватися первинним документом. 
Це "пропозиція сплатити", а не підтвердження виконання угоди.
Верховний суд підтвердив, що рахунок — не первинний документ, згідно з постановою від 29.04.2020 р. № 915/641/19.
Виняток: Рахунок може замінювати акт приймання-передачі (за умови оплати) при наданні послуг, якщо він містить такі реквізити: назву документа, дату, назву контрагентів, зміст/обсяг операції, підписи.
Обов`язковість: Рахунок не є обов`язковим для обліку, на відміну від накладної чи акту виконаних робіт.
Рахунок-фактура (інвойс) за своєю правовою природою не є первинним документом, що підтверджує факт приймання-передачі товарів чи послуг, а лише містить інформацію про оплату. Він не фіксує господарську операцію, а лише пропонує її. Проте, згідно з позицією Мінфіну, оплачений рахунок, що містить всі обов`язкові реквізити, може замінити акт, якщо це передбачено договором. 
Рахунок — це пропозиція оплатити товар чи послугу.
Отже, рахунок №1 від 07.10.2024 р. не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ, відповідно, його недостатньо для підтвердження надання послуг та відображення такої операції в обліку.
Обов`язок належного надання послуг покладено саме на Виконавця, а не на Замовника. Відсутність звернень чи скарг не є підтвердженням того, що послуги були фактично надані, а також не звільняє Відповідача від виконання зобов`язання у повному обсязі. Відповідач повинен був надати результати послуг у строки та в порядку, визначені домовленістю, незалежно від активності Позивача.
Відповідач не надав жодного доказу, що будь-які дії з надання послуг здійснювалися у період з 08.10.2024 до 12.09.2025. Тому його посилання на бездіяльність Позивача є спробою перекласти відповідальність за власне порушення зобов`язань.
Також Відповідачем не надано достатніх та належних доказів із надання послуг згідно із рахунком №1 від 07.10.2024 р.
Таким чином, відсутні жодні докази надання Відповідачем послуг, а отже Відповідач без правових підстав отримав від Позивача кошти у сумі 1 500 євро. 
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №910/17567/19.
У даному випадку підставою для переказу коштів була домовленість про надання послуг, проте жодних доказів їх виконання Відповідач не надав, що свідчить про відсутність правової підстави для набуття коштів.
12 вересня 2025 року Позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу № 1209-1 щодо повернення коштів, якою встановлено п`ятиденний строк для добровільного повернення грошей. Проте вимога залишилася без задоволення, кошти не повернуті.
Враховуючи, що відповідачем не виконано свого зобов`язання законна підстава для утримання відповідачем авансової суми у розмірі 1 500,00 євро перерахованої позивачем відпала.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Факт винесення адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у рішення від 31.03.2025 №54/19-р/к про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції та накладення на нього штрафу в розмірі 136 000 грн, а також факт вручення відповідачу у передбаченому законом порядку вказаного рішення підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.
Натомість відповідачем не надано належних і допустимих доказів ані своєчасної оплати накладеного на нього штрафу згідно з рішенням адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, ані доказів визнання недійсним цього рішення в установлений законом строк. 
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Щодо судового збору
Згідно із статтею 129 Господарського процесуально кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.
Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн покладається на відповідача.
Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.
З матеріалів справи слідує, що представником позивача сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (квитанція № 5858 від 11.07.2025).
Частиною 1 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.25 встановлений на рівні 3 028,00 грн.
У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України “Про судовий збір”, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”).
Беручи до уваги викладене, враховуючи, що заявлено вимоги майнового характеру, у розумінні Закону України “Про судовий збір” судовий збір за подання означеного позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 2 422,40 грн (3 028,00 грн. х 0,8).
З даного слідує, що позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено. Сума зайво сплаченого судового збору складає 605,60 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір”, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, сума зайво сплаченого представником позивача судового збору в розмірі 605,60 грн підлягає поверненню платнику з державного бюджету - за наявності відповідного клопотання позивача.
Позиція суду щодо необхідності розрахунку судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.
Суд також інформує позивача, що 07.01.2025 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за № 1888/43233. Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,- 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гордієнко Тетяни Вікторівни ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Varnis OU (Варніс ОУ) (10120, Естонія, м. Таллінн, вулиця Туукрі, будинок 19, квартира 315 ЄДРПОУ 165651061) 500 євро (еквівалентно 72 994 грн 50 коп. за курсом НБУ на дату складання позову (21.10.2025 курс НБУ 1 євро=48 грн 6630 коп.), а також 2 422,40 грн. сплаченого судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено та підписано - 27.02.2026..

Суддя	 	В.Г. Бєлік