Справа № 216/9302/25
провадження 1-кп/216/502/26

ВИРОК
іменем України

16 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Центрально – Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 12025046230000375 від 02.12.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, який на утриманні осіб не має, офіційно непрацевлаштований, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.11.2025 близько 19:00 години, знаходячись за фактичним мешканням своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном та оберненням його на власну користь, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, раніше знайомої йому громадянці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ввів останню в оману відносно своїх дійсних намірів. Так, ОСОБА_4 під приводом проведення ремонтних робіт ноутбуку марки Acer Nitro V15 модель N23Q22, S/N: NHQNCE4009344024E27600, SNID: 34400944276 з жорстким диском об`ємом 512 GB чорного кольору, флеш-накопичувача темно-синього кольору фірми «VEGA» об`ємом 64 GB та комп`ютерної мишки білого кольору. У свою чергу, ОСОБА_6 будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 добровільно передала йому вищезазначені речі розраховуючи на їх повернення. 
ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, залишив місце вчинення правопорушення, не повернувши майно потерпілій, таким чином заволодів наступним майном, належного потерпілій: - ноутбуком марки Acer Nitro V15 модель N23Q22, S/N: NHQNCE4009344024E27600, SNID: 34400944276 з жорстким диском об`ємом 512 GB чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/47481-ТВ від 11.12.2025 становить 25300,00 гривень; - флеш-накопичувачем темно-синього кольору фірми «VEGA» об`ємом 64 GB, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/47481-ТВ від 11.12.2025 становить 124,67 гривень; - комп`ютерною мишкою білого кольору, вартість якої згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/47481-ТВ від 11.12.2025 визначити не надалось за можливим.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріального збитку на загальну суму 25424,67 гривень.
1.1 Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений
ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). 

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). В матеріалах справи наявна заява потерпілої ОСОБА_6 відповідано до якої вона не заперечує, щодо укладання вищезазначеної угоди та просить проводити розгляд справи за її відсутності та призначеити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.
У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме: беззастережне визнання винуватості -обвинувачений ОСОБА_4 , беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України: у виді обмеження волі строком 1 (один) рік та звільнення його від відбуваня призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановити іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, наявність визначених ст. 66 КК України обставини, що пом`якшуює покарання, а саме: щире каяття, а також відсутність обставин обтяжуючих покарання у розумінні ст. 67 КК України, сторони дійшли згоди про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування реального покарання, пов`язаного з обмеженням волі.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час судового засідання у кримінальному провадженні № 12025046230000375 від 02.12.2025 відносно ОСОБА_4 , прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 ,, зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 , пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.
Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , просив суд затвердити укладену з його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним. 
До угоди долучена письмова заява потерпілої ОСОБА_6 у якій остання повідомляє, що не заперечує проти проти укладання угоди про визнання винуватості у вчиненні ОСОБА_4 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, між обвинуваченим та прокурором та просить розглядати справу за її відсутності та призначити покарання узгоджене сторонами угоди.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.
Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правпорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок.
За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання
Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ,, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив, кримінальне правопорушення передчабене ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
5. Призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
ОСОБА_4 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, неодружнеий, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.
Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.
З урахуванням наведеного, узгоджене сторонами (прокурором та обвинуваченим) покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, є таким, що згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правпорушення, а тому суд вважає за можливим призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України така тривалість може становити від одного до трьох років.
Тому, суд, враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, має позитивну характеристику за місцям мешкання, на обліку лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , - щире каяття у скоєному , вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Вказана міра покарання відповідає вчиненому кримінальному правопорушенні та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення
Суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 , не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ураховуючи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , щире каяття у скоєному, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу.
Крім цього, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.
В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки в кримінальному провадженні було проведено товарознавчу експертизу № СЕ-19/104-25/47841-ТВ, на проведення якої було витрачено кошти з Державного бюджету України, у сумі 3119,90 грн, що підтверджується довідкою про витрати на проведення експетризи у кримінальному провадженні, такі витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Також, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65, 66, 75, 76, 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 369-376, 395, 474, 475, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 грудня 2025 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 12025046230000375 від 02.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: ноутбук марки Acer Nitro V15 модель N23Q22, S/N: NHQNCE4009344024E27600, SNID: 34400944276 з жорстким диском об`ємом 512 GB чорного кольору, флеш-накопичувач темно-синього кольору фірми «VEGA» об`ємом 64 GB, комп`ютерну мишку білого кольору, що надані під зберігальну розписку ОСОБА_6 залишити у власності останньої.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/47841-ТВ  у сумі 3119,90 грн,
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 16 березня 2026 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя                ОСОБА_8