П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1718/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С. 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
11 лютого 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 
1.2 В обґрунтування позову зазначає, що засобами поштового зв`язку подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення його з військової служби згідно з підпунктом "г" п. 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років) Вказує на те, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні рапорту, оскільки ним був наданий весь пакет необхідних документів.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 ОСОБА_1 09.05.2024 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «г».
2.2 До рапорту позивач додав такі документи: копії паспорта ОСОБА_2 ; картки платника податків ОСОБА_2 ; витяг з Реєстру на ОСОБА_2 , номер витягу 2023/010314091; копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 30.12.2023, паспорта ОСОБА_3 ; копію картки платника податків ОСОБА_3 ; витяг з Реєстру щодо ОСОБА_3 номер витягу 2024/000769866, копію свідоцтва про народження Єкатерини Мейхер серія НОМЕР_3 від 11.07.1988, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00044754674; рішення суду про розірвання шлюбу від 30.08.2013, свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 10.2014, рішення суду про розірвання шлюбу від 14.11.2018, копію свідоцтва про багатодітну родину серія НОМЕР_5 від 01.02.2024, свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 18.01.2007, витяг з Реєстру на Ксенію Папу номер витягу 2024/003460891, свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 від 01.06.2009, витяг з Реєстру на ОСОБА_4 номер витягу 2024003461000, свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 від 15.10.2014, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_5 №6806-7001757486 від 07.04.2023, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_6 №6806-700Ц57513 від 07.04.2023, копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_7 №6806-7001757520 від 07.04.2023, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_8 №6806- 7001757446 від 07.04.2023, довідки про спільне проживання з дружиною та дітьми №146 від 19.04.2024, довідки про несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей щодо ОСОБА_9 №19.27:11005 від 01.04.2024, довідки про несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини щодо ОСОБА_10 №19.27/12731 від 15.04.2024.
2.3 Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі №560/9692/24 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невирішення рапорту ОСОБА_1 від 09.05.2024. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.05.2024 про звільнення з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «г» у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років, та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду.
2.4 На виконання рішення суду командування військової частини НОМЕР_1 розглянуло рапорт позивача, за результатами чого прийняте рішення про відмову у його задоволенні через відсутність необхідних документів та копій документів, наявність яких передбачена діючим законодавством. У повідомленні зазначається також перелік документів, які необхідно надати до рапорту для вирішення питання звільнення зі служби.
2.5 Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з цим позовом. 
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду 11.06.2025 в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що зі змісту наданих відповідачу документів не вбачаються ті, що прямо підтверджують не лише спільне проживання позивача з неповнолітніми дітьми, але і те, що саме він здійснює їх утримання за відсутності інших осіб, на яких відповідно до закону покладається такий обов`язок, у тому числі, але не виключно рішення суду про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей. Відповідачем, крім того, надані докази того, що позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Зазначена обставина, підтверджена вказаними доказами, фактично унеможливлює звільнення позивача за підставою, на яку він покликався у своєму рапорті. Крім того судом встановлено, що на час звернення до суду з цим позовом одна з дітей дружини позивача - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 18 - річного віку, відтак не є дитиною до 18 років.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. 
4.1 Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. 
4.2 Підставою для апеляційного оскарження рішення суду є не з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та прийняття рішення з порушенням норм матеріального права.
4.3. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
1.2 Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
1.3 Згідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
1.4 Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (Закон № 2232-XII).
1.5 Згідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
1.6 Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
1.7 Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
1.8 Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
1.9 Згідно з указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.
1.10 У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
1.11 У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
1.12 Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 09.05.2024 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «г».
Згідно рішення відповідача останній повідомив, що в результаті вивчення документів, законної підстави для звільнення не встановлено, про що було доведено позивачу.
1.13 Так, відповідно до п. 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
1.14 Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
1.15 Згідно пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини, зокрема: перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
1.16 Надаючи оцінку наявності факту перебування на утриманні позивача трьох і більше дітей віком до 18 років та, як наслідок, встановлення наявності підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
1.17 Так, виходячи з положень статті 3 Сімейного кодексу України, якою визначено поняття "сім`ї", можливо дійти висновку про те, що сім`я створюється не лише на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення.
1.18 При цьому, Конституційний Суд України у своєму рішення від 03.06.1999 № 5-рп/99 надав офіційне тлумачення терміну "член сім`ї": членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
1.19 Обов`язковими умовами для визнання членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
1.20 Таким чином, термін "сім`я" означає не лише створення сім`ї на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а має більш широкі критерії для його визначення.
1.21 Із матеріалів справи встановлено, що позивач одружений з жінкою, у якої є троє дітей від попередніх шлюбів.
На час звернення до суду з цим позовом донька дружини позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 18 - річного віку, відтак не є дитиною до 18 років.
1.22 Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-III (Закон №2402-III) батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 15 Закону № 2402-III дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
1.23 Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
1.24 Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
1.25 Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
1.26 Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
1.27 Згідно ч. 1 ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
1.28 Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини (ч. 1, 2 ст. 268 СК України).
Отже, сімейне законодавство містить чітке розмежування таких понять, як "батько", "мати", "дитина", "вітчим", "пасинок", "падчерка", "усиновлений", "усиновитель". Перед усім, це пов`язано із різним обсягом прав та обов`язків названих суб`єктів сімейних правовідносин по відношенні один до одного.
Зокрема, законодавець безальтернативно наголошує на тому, що батько зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей навіть в тому випадку, коли не проживає разом з ними. Форми такого утримання можуть різнитись. Тобто, законодавець надає право сторонам сімейних правовідносин диспозитивно вирішити питання про форму утримання дитини одним із батьків, який проживає окремо.
1.29 Враховуючи викладене вище, в даному випадку позивач перебуваючи у шлюбі з громадянкою ОСОБА_8 , має право на участь у вихованні неповнолітніх дітей, при цьому, обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.
1.30 Також, враховуючи, що неповнолітні діти мають матір, відтак обов`язок щодо їх утримання не може бути покладено на їх вітчима (позивача), і як наслідок, застосування підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, для звільнення його з військової служби, не є можливим.
1.31 Крім того, вітчим має своїм обов`язком утримувати пасинка та падчерку, які з ним проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що вітчим може надавати матеріальну допомогу. При цьому, суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини.
Тобто, вітчим вважається таким, що зобов`язаний утримувати падчерку за сукупності таких умов:
-пасинок (падчерка) проживає разом із вітчимом;
- пасинок (падчерка) немає родичів першої та другої лінії кровного споріднення або ж ці особи не можуть надавати пасинку утримання;
- вітчим може надавати матеріальну допомогу.
Такий перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.
При цьому, якщо вітчим самостійно (за власною ініціативою) надає матеріальну допомогу пасинку (падчерці), це свідчить про дотримання засад добросовісності, розумності та справедливості у сімейних правовідносинах. Проте, з позиції норм СК України таку поведінку вітчима не можна назвати "утриманням", бо "утримання", це не "право", а безальтернативний та імперативно визначений "обов`язок" батьків по відношенню до неповнолітніх дітей.
Також пасинок та падчерка у спірному випадку не можуть вимагати у вітчима забезпечення їх утриманням, оскільки за законом такий обов`язок на нього не покладений.
Якщо мати дитини (пасинка, падчерки) вбачає у поведінці свого колишнього чоловіка (батька дітей) ознаки, за наявності яких особа може бути позбавлена батьківських прав, то може скористатись відповідною процедурою. Крім того, у випадку позбавлення батька батьківських прав така дитина, за згоди самої ж дитини, може бути усиновлена. Вітчим у даному разі матиме право на усиновлення такої дитини. І лише після усиновлення, усиновлювач зобов`язаний утримувати неповнолітніх усиновлених дітей.
1.32 Альтернативних ситуацій, які описані в сімейному законодавстві та стосуються спірного випадку, немає.
1.33 Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23.
1.34 Таким чином, факт перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей не підтверджений наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
1.35 Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у звільненні з військової служби, оскільки він не надав достатніх доказів на підтвердження факту перебування, у відповідності до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, на утриманні у нього трьох і більше неповнолітніх дітей віком до 18 років.
1.36 З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.