Справа № 727/6537/23 
Провадження № 1-кп/727/25/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду м. Чернівці кримінальне провадження № 1202226000000454 від 09.12.2022 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Волока Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрованого та фактично поживає в АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,
УСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він придбав за невстановлених обставин та зберігав психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін до 17.12.2022.
17.12.2022, переслідуючи корисливу мету з умислом, направленим на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, переніс дану речовину на територію Чернівецького ліцею №9, що за адресою: вул. Щепкіна, 2 в м. Чернівці, де біля 18.40 годин зустрівся з покупцем ОСОБА_8 , якому під час проведення оперативної закупки, за обумовлені грошові кошти в сумі 40 500 грн., із яких 20 000 грн. він передав в цей же ж день, а іншу частину зобов`язався передати у подальшому, незаконно збув порошкоподібну речовину, яка містила в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, маса якого становила 103,5305 г.
Надалі, 29.01.2023, обвинувачений ОСОБА_7 , переслідуючи умисну корисливу мету направлену на незаконний збут психотропної речовини, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, повторно переніс її на територію Чернівецького ліцею №9 за адресою: вул. Щепкіна, 2, м. Чернівці, де біля 17.00 годин зустрівся з покупцем ОСОБА_8 та передавши йому вказану психотропну речовину отримав від останнього гроші в сумі 70 000 грн., із яких 20 500 грн. за амфетамін, який той придбав в нього 17.12.2022, та 49500 грн. за психотропну речовину амфетамін, яку ОСОБА_7 повторно незаконно збув цього дня, та яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 126,11 г, яку попередньо придбав за невстановлених обставин та зберігав до вказаного часу. 
Продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , попередньо придбав за невстановлених обставин, 31.01.2023 переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на незаконний збут психотропної речовини, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, повторно переніс її на територію Чернівецького ліцею №9 за адресою: вул. Щепкіна, 2, м. Чернівці, де біля 17.52 годин зустрівся з покупцем ОСОБА_8 , якому під час проведення оперативної закупки, за гроші в сумі 55 000 грн., повторно незаконно збув порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 129,07 г.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , умисно, протиправно, за рахунок дій, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, в невстановлений слідством час та за невстановлених слідством обставин, придбав і в подальшому зберігав, з метою збуту психотропну речовину обіг якої обмежено – амфетамін до 31.01.2023, до моменту проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку та 31.01.2023, у період часу з 18.22 годин до 22.59 годин, під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено шість пластикових ємностей і дві ложки із нашаруванням порошкоподібної речовини, яка у своєму складі психотропну речовину – амфетамін, загальною масою 0,0791г, а також - електричний подрібнювач, марки «HAEGER»; електричний подрібнювач, марки «EGG» із нашаруванням порошкоподібної речовини, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін, загальна маса якої становила 0,3389 г; та зіп-пакет з нашаруванням порошкоподібної речовини, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін, маса якого становила 0,002 г., а всього, під час проведення вказаного вище обшуку було виявлено і вилучено психотропну речовину амфетамін, загальною масою 0,42 г, яку обвинувачений зберігав за місцем свого проживання, з метою збуту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, визнав та суду надав показання про те, що в березні 2022 року до нього додому приїхали четверо людей - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , як біженці із міста Славутич. ОСОБА_12 його знайомий, якого він знав більше 10 років. Вони проживали в його будинку біля двох тижнів, після яких - ОСОБА_9 і ОСОБА_11 поїхали в Польщу, після поїхав ОСОБА_12 , який говорив що поїде до Угорщини, а після нього поїхав і ОСОБА_10 . Через три дні після від`їзду, до нього додому, повернувся ОСОБА_12 та попросив в нього дозволу віднести до гаражу пакет і коробку, він погодився і дозволив залишити речі в гаражі. Коли ОСОБА_12 з гаражу повернувся, на кухні він висипав з пакетика білий порошок в склянку із водою і випив. На наступний день ОСОБА_12 поїхав на ОСОБА_13 ринок, звідки привіз блендер та відніс його в гараж. Пояснив, що коли він заходив до гаражу, бачив, як працював блендер у якому, ОСОБА_12 щось подрібнював, він цього йому роботи не заперечував, при цьому на столі він бачив прозорі пакетики з білим порошком, було 3 пакети, на його запитання, що це він робить, ОСОБА_12 відповів що це порошок для бадьорості, німецький енергетик, він спочатку не зрозумів що то наркотик, лише пізніше він це зрозумів. ОСОБА_7 пояснив, що 04.12.2022 до нього прийшов його знайомий ОСОБА_14 разом із військовим на прізвисько « ОСОБА_15 », який згодом виявилось це був ОСОБА_16 , який неодноразово був у помешканні ОСОБА_7 та ще у жовтні 2022 року бачив порошок у гаражі, намагалися переконати ОСОБА_7 продати цю речовину військовому, однак отримав відмову, оскільки порошок належав іншій особі – ОСОБА_12 та перебуває у нього виключно на зберіганні. Пізніше ОСОБА_17 ще декілька разів приходив до помешкання ОСОБА_7 та продовжував наполягати на продажу, мотивуючи це тим, що речовина нібито допомагає військовослужбовцям зменшувати біль у разі поранень, однак ОСОБА_7 знову йому відмовив. 16.12.2022 ОСОБА_8 ініціював чергову зустріч із ОСОБА_7 на пл. Театральній у м. Чернівці, з`явившись цього разу із пораненим військовим у формі. Обидва знову намагалися вмовити ОСОБА_7 продати порошок, однак отримали чергову відмову. Вранці 17.12.2022 ОСОБА_8 разом із тим самим пораненим військовим знову прибув до будинку ОСОБА_7 , зазначивши, що порошок, який вони намагаються придбати, містить психотропну речовину, що нібито допомагає військовим переносити больові відчуття під час поранення. Після таких вмовлянь ОСОБА_7 погодився продати ОСОБА_18 цей порошок. В цей же день 17.12.2022 ОСОБА_7 ще двічі зустрічався з ОСОБА_19 для передачі коштів, та близько 19.00 години – для передачі психотропного порошку, що зберігався у приміщенні гаражу в одному канцелярському файлі. В подальшому 29 та 31 січня 2023 року ОСОБА_7 також передав останні два пакети з порошком, що зберігались в нього вдома.
На запитання прокурора, зазначив, що шість пластикових ємностей, ОСОБА_12 привіз з Калинівського ринку у березні 2022 року, спочатку, вони були на столі в гаражі, а потім він їх розкинув по полицях. Також вказав, що ОСОБА_15 (він же ОСОБА_20 ) біля п`яти разів, при зустрічах просив продати білий порошок, а також і ОСОБА_14 який привів останнього, просив продати енергетик, тобто білий порошок. ОСОБА_21 він ніколи не знав і з ним не зустрічався.
Обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що проти нього було вчинено провокацію.
Свідок ОСОБА_22 надала показання про те, що вона добре знала дружину обвинуваченого ОСОБА_23 . Вона часто бувала в будинку ОСОБА_7 . Пояснила, що на початку грудня 2022 року заходила в будинок обвинуваченого майже через день. Коли їй необхідна була пила, вона з ОСОБА_7 заходила в гараж, який не зачиняється і в якому останній зберігає речі та інструменти. У її присутності, ОСОБА_7 взяв з полиці пилу і віддав їй, при цьому, в гаражі побачила два дерев`яних стелажа, де знаходилися 2-3 пакети з порошком, подумала, що ОСОБА_7 обробляє туї цим порошком, але останній відповів, що порошок належить його знайомому ОСОБА_12 і є німецьким енергетиком. Пояснила, що у ОСОБА_7 дома, бачила в коридорі ОСОБА_14 , знайомого ОСОБА_7 і чоловіка вдягненого у військовий одяг, в який період це було точно не пам`ятає. ОСОБА_7 називав його ОСОБА_24 . ОСОБА_7 , ОСОБА_14 і чоловік військовий про щось розмовляли та коли дружина ОСОБА_7 підійшла до нього і запитала про що розмова і останній відповів, що просять продати енергетик, в той час вона стояла неподалік і чула розмову подруги з чоловіком. На запитання вказала, що протягом 2022 року заходила в гараж як з ОСОБА_7 , так і з ОСОБА_23 , його дружиною. Порошок в пакетиках на столі бачила лише один раз.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 надала покази про те, що після початку війни, у березні 2022 року, вона виїхала з м. Славутич разом з друзями ОСОБА_12 , із яким познайомилися перед виїздом в м. Чернівці та ОСОБА_26 , Крістіною в м. Чернівці до знайомого ОСОБА_27 . Пояснила, що будучи вже в будинку обвинуваченого, була ситуація, коли вона з ОСОБА_7 зайшли в гараж, що розташований поруч з будинком, в якому, знаходились інструменти. Коли вона з господарем будинку зайшли в гараж, там знаходився вже ОСОБА_12 один, вона не звернула увагу, що він робив, на столі за яким він стояв, була кавомолка і якісь білий порошок. Також, пояснила, що після приїзду додому до ОСОБА_7 , на наступний день ОСОБА_12 кудись виїхав на 2 дня за кордон та коли повернувся, в руках у нього була коробка, з зображенням блендера і пакет. ОСОБА_12 запитав у ОСОБА_7 , де можна залишити речі. Обвинувачений сказав, що в гаражі і дав згоду. На запитання вказала, що в гаражі на стелажі вона бачила один чи два файли з порошком і ще були маленькі пакети; на інших стелажах були якісь речі. Зазначила, що у її присутності ОСОБА_12 розводив у воді порошок біло-жовтого кольору і випивав. У ОСОБА_7 вдома була пару тижнів, а потім поїхала в Польщу з ОСОБА_9 і ОСОБА_28 .
Свідок ОСОБА_29 надав в засіданні показання про те, що в березні 2022 року до них додому де він проживає з батьками, приїхали знайомі батька, переселенці - ОСОБА_10 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 і ОСОБА_12 . ОСОБА_12 через пару днів, поїхав за кордон, в Угорщину та повернувся за дня три, з речей у нього була картонна коробка та пакет. ОСОБА_12 попросив батька покласти речі в гараж, та після отримання дозволу, ОСОБА_12 пішов до гаражу. Зазначив в показах, що в картонних коробках наркотичних засобів, грошей та предметів із яких можна було б виготовити наркотичні засоби він не бачив, коробки він не відкривав так як це були особисті речі ОСОБА_12 . Вказав, що коли він проходив попри гараж і до нього зайшов, то бачив, як ОСОБА_12 перемішував білий порошок в блендері, та коли в нього запитав що він робив в гаражі, останній відповів, що порошок - це енергетик для військових. Зазначив в показах, що коли ОСОБА_12 від`їжджав до Угорщини на пару днів, він обіцяв, що речі забере. З чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , військовим, він познайомився в період зими 2023 року, батько тоді хворів, вдома окрім нього були мати та ОСОБА_32 (близька подруга родини), тоді ОСОБА_15 прийшов з ОСОБА_14 до них додому, і батько з ОСОБА_24 спілкувався на кухні. Гості з м. Славутич у них вдома проживали декілька тижнів.
Аналогічні показання надані і свідком ОСОБА_33 .

Стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину надано наступні письмові доказами, зокрема:
Том 1
рапорт про вчинення кримінального правопорушення (а.с.14);
протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 08.12.2022 (а.с. 36);
протоколом огляду коштів від 17.12.2022 з фото таблицею (а.с.88-98);
протоколом огляду покупця від 17.12. 2022 (а.с.99-101);
протоколом від 17.12.2022 добровільної видачі, відповідно до якого, ОСОБА_8 в присутності о/у СБУ та понятих у приміщенні СБУ видав придбану у ОСОБА_7 речовину білого кольору, що знаходилась у прозорому канцелярському файлі (а.с.102-104);
висновком експерта від 13.01.2023 №СЕ19/126-23/9113-НЗПРАП, згідно якого, надана на дослідження речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 103,5305г. (а.с.110-113);
протоколом огляду предметів від 16.01.2023, вміст речовин містить у своєму складі психотропну речовину амфітамін ,яку визнано речовим доказом (а.с.114-115);
протоколом огляду грошових коштів від 29.01.2023 з фото таблицею (а.с.129-167);
протоколами огляду покупця від 29.01.2023 (а.с.168-172);
протоколом від 29.01.2023 добровільної видачі відповідно до якого, ОСОБА_8 в присутності о/у СБУ та понятих у приміщенні СБУ видав придбану у ОСОБА_7 речовину білого кольору, що знаходилась у прозорому канцелярському файлі, де відповідна речовина разом із пакуванням була запакована до конверта (а.с.173-174);
висновком експерта від 06.02.2023 № СЕ19/126-23/905-НЗПРАП, згідно якого, надана на дослідження речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 126.11 г. (а.с.180-183);
протоколом огляду предметів від 17.02.2023, а саме сейф пакету 5811235 з вмістом речовини, що містить у своєму складі психотропну речовину амфітамін, яку визнано речовим доказом згідно постанови від 17.02.2023 (а.с.184-187);
протоколом огляду грошових коштів від 31.01.2023, з фото таблицею (а.с.199-229);
протоколами огляду покупця від 31.01.2023 (а.с.230-233);
протоколом від 31.01.2023 добровільної видачі відповідно до якого, ОСОБА_8 в присутності о/у СБУ та понятих у приміщенні СБУ видав придбану у ОСОБА_7 речовину білого кольору, що знаходилась у прозорому канцелярському файлі, де відповідна речовина разом із пакуванням була запакована до конверта (а.с.234-235);
висновком експерта від 01.02.2023 №СЕ19/126-23/907-НЗПРАП, згідно якого, надана на дослідження речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 129.07 г. (а.с.240-243);
протоколом огляду предметів від 01.02.2023, а саме сейф пакету 5811233 із вмістом речовини, що містить у своєму складі психотропну речовину амфітамін, яку визнано речовим доказом згідно постанови від 01.02.2023 (а.с.244-247);
Том 2
протоколом про хід і результати НСРД – контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18.12.2022 (а.с.15-18); 
протоколом про хід і результати НСРД – контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 29.01.2023 (а.с.22-27). 
протоколом про хід і результати НСРД – контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 31.01.2022 (а.с.31-36);
протоколом про хід і результати НСРД – про результати спостереження за особою від 10.02.2023, з фото таблицями, в якому, зафіксовано зустріч ОСОБА_7 із ОСОБА_8 31.01.23 (а.с.43-49, диск а.с.50);
протоколом про результати зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 08.02.2023 (а.с.56-72) здійснення контролю за телефонними розмовам ОСОБА_7 № НОМЕР_1 (а.с.37) за результатами якого встановлено ряд вхідних та вихідних дзвінків із свідком ОСОБА_8 щодо домовленостей про час та місце зустрічі в період, коли відбувався збут ОСОБА_7 психотропних речовин, зокрема:
26.01.23 13:56 вхідний від ОСОБА_8 0689844030, розмова про зустріч;
27.01.23 11:07 вхідний від ОСОБА_8 розмова про зустріч;
29.01.23 12:35 вхідний від ОСОБА_8 ОСОБА_7 повідомляє щоб ОСОБА_17 під`їхав до Червоноармійського ринку;
29.01.23 16:39 вхідний від ОСОБА_8 . ОСОБА_7 повідомив, що він на площадці;
31.01.23 14:20 вхідний від ОСОБА_8 «В: все зависит от того, когда ти мне даш» «я просто позвоню, чтоб мне ближе привезли»;
31.01.23 15:20 вхідний від ОСОБА_8 домовленість про зустріч;
31.01.23 16:41 вихідний до ОСОБА_8 . ОСОБА_7 повідомив, що встигає до 6 та узгодили попередню домовленість про зустріч;
протоколом за результатами проведення НСРД – аудіо, відео контроль особи ОСОБА_7 від 08.02.2023 (а.с.77-125); (диск а.с.37) здійснено аудіо -,відео контроль особи ОСОБА_7 за результатами якого встановлено обставини зустрічей ОСОБА_7 із ОСОБА_8 , зміст розмов із останніми, що відображені на відеозаписах, а саме:
- зустріч щодо передачі грошових коштів ОСОБА_7 17.12.23; 
- зустріч щодо збуту ОСОБА_7 психотропної речовини 17.12.23;
- зустріч щодо передачі грошових коштів ОСОБА_7 29.01.23;
- зустріч щодо збуту ОСОБА_7 психотропної речовини 29.01.23;
- зустріч ОСОБА_7 із ОСОБА_8 30.01.23;
- зустріч щодо передачі грошових коштів ОСОБА_7 та домовленостей про зустріч 31.01.23;
- зустріч щодо збуту ОСОБА_7 психотропної речовини 31.01.23;
висновком експерта від 19.05.2023 СЕ-19/109-23/2270-НЗПРАП судової молекулярної-генетичної експертизи, з фото таблицею (а.с.157-175);
висновок експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС від 15.02.2023 СЕ-19/126-23/1068-НЗПРАП, виявлені 31.01.2023 за адресою: вул. Конституційна, 65/1, м. Чернівці, 6 пластикових ємностей та 2 ложки з нашаруваннями порошкоподібної речовини – залишки містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, маса якого становить 0,0791 г;
протоколом обшуку від 31.01.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено і вилучено – 97 885 грн., 33 400 грн., 6 пластикових ємностей та 2 ложки з нашаруваннями, електричний подрібнювач марки HAEGER та електричний подрібнювач арки EGG з нашаруваннями, зіп-пакет з нашаруваннями, електронна вага білого кольору «SF-460»;
протоколом огляду предметів, а саме 87 500 грн. грошових коштів від 02.02.2023 (а.с.224-241);
протоколом огляду предметів а саме 33 000 грн. грошових коштів від 02.02.2023 та визнанням вказаних грошових коштів речовими доказами, а також поміщенням на підставі постанови від 21.02.2023 року на зберігання до Чернівецької філії АТ Ощадбанк (а.с.242-261);
висновок експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС від 15.02.2023 СЕ-19/126-23/1068-НЗПРАП відповідно до якого, виявлені 31.01.2023 під час обшуку за адресою: вул. Конституційна, 65/1, м. Чернівці шість пластикових ємностей та дві ложки містять нашарування порошкоподібної речовини – залишки якої містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, маса якого становить 0,0791г. (а.с.267-271);
протоколом огляду від 13.03.2023 сейф пакету 1918512 у якому знаходяться шість пластикових ємностей та дві ложки містять нашарування порошкоподібної речовини – залишки якої містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, яку визнано речовим доказом від 13.03.2023 (а.с.272-275);
Том 3
висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС від 14.03.2023 СЕ-19/126-23/1064-НЗПРАП згідно якого, надані на дослідження вилучені під час обшуку - електричний подрібнювач марки HAEGER та електричний подрібнювач арки EGG із залишками нашаруваннями порошкоподібної речовини – містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, маса якого становить 0, 3389 г. (а.с.7-9);
протоколом огляду предметів від 17.03.2023 з фото таблицею (а.с.10-11);
висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС від 27.02.2023 СЕ-19/126-23/1067-НЗПРАП (а.с. 21-23);
висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС від 08.02.2023 СЕ-19/126-23/1065-НЗПРАП (виявлені 31.01.2023 за адресою: вул. Конституційна, 65/1, м. Чернівці зіп-пакет з нашаруваннями порошкоподібної речовини – залишки містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, маса якого становить 0,002г) (а.с.30-33);
протоколом огляду предметів від 22.10.2023 (а.с.34-35);
протоколами огляду предметів від 02.02.2023 з фото (а.с.38-45)
протоколом обшуку від 21.01.2023 (а.с.53-58);
протоколом огляду предметів від 02.02.2023 (а.с.59-70);
протоколом затримання ОСОБА_7 від 31.01.2023 (а.с.101-106);
заявами ОСОБА_7 та протоколом огляду від 03.04.2023 (а.с.171-175);
протоколом огляду від 02.02.2023 мобільного телефону належного ОСОБА_7 , (а.с. 181-186).

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів в рамках вищенаведеного кримінального провадження.
В обґрунтування заявленого клопотання сторона захисту посилається на те, що свідок ОСОБА_8 , поняті ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , були залучені до проведення НСРД та матеріалів, які складались за результатами НСРД та мали гриф «таємно», що суперечить вимогам ч.6 ст.246, 517 КПК України та ч.7 ст.22 ЗУ «Про державну таємницю». Зазначають, що відповідно до ч.1 ст.273 КПК України, за рішенням керівника органу досудового розслідування, прокурора під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби. Мова насамперед йде про грошові кошти, які використовуються для закупки наркотичних засобів. Співробітник УСБУ, ідентифікуючи купюри за їх номіналом, серією та номером, оформив дану процесуальну дію звичайним протоколом огляду в присутності двох понятих та особи, якій дані грошові кошти вручаються для придбання наркотичних засобів (тобто за участі особи, яка залучена до конфіденційного співробітництва). Разом із тим, дана процесуальна дія, відповідно до ч.1 ст.273 КПК України відноситься до негласної слідчої дії і повинна проводитися відповідно до вимог ст.517 КПК України в частині охорони державної таємниці, тобто всі особи, які залучені слідчим чи прокурором до участі в даній негласній слідчій дії, повинні мати допуск до державної таємниці та стороною обвинувачення не було надано суду письмової згоди ОСОБА_8 на участь в НСРД.
Окрім наведеного, вказують в клопотанні про те, що згідно відомостей, що містяться в протоколі огляду грошових коштів з фото таблицею від 31.01.2023 року (т.1 а.с. 199-229); протоколі огляду покупця від 31.01.2023 року (т.1 а.с.230-232), протоколі добровільної видачі з фото таблицею від 31.01.2023 (т.1 а.с.234-235), вказані слідчі дії проведені співробітниками СБУ в Чернівецькій області ОСОБА_40 та ОСОБА_41 . Натомість підписи ОСОБА_42 у вказаних протоколах відсутні, однак наявні підписи іншого співробітника - ОСОБА_43 , який участі у даних слідчих діях не брав.
Протоколи про хід та результати НСРД-контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.12.2022 (т.1 а.с.15-18), 29.01.2023 (т.2 а.с.21-27), 31.01.2023 (т.2 а.с.31-36), протокол за результатами проведення НСРД-аудіо, відео контроль особи від 08.02.2023 (т.2 а.с.77-125), учасником яких був ОСОБА_8 , всупереч вимогам ч.5 ст.104 КПК України, не містять підпису останнього, а тому, в силу вимог ч.1 ст.86 КПК України, вважають вищенаведені докази такими, що є недопустимими. Також, посилаються на те, що як вбачається із досліджених в судовому засіданні відео (т.2 а.с.37), під час проведення НСРД у формі оперативних закупок, що мали місце 17 грудня 2022 року, 29 січня та 31 січня 2023 року, співробітниками УСБУ в Чернівецькій області здійснювалась фіксація вказаної слідчої дії на технічні засоби, зокрема, у протоколах про хід і результати НСРД (т.2 а.с.15-18, а.с.22-27, а.с.31-36) відсутні відомості про додатки у вигляді носіїв інформації, хоч у т.2 на а.с.37 міститься один диск, на якому наявні файли з відео про проведення трьох оперативних закупок ОСОБА_8 17.12.2022, 29.01.2023 та 31.01.2023, відомості про карту пам`яті відсутні, а отже, протоколи про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.12.2022 (т.2 а.с.15-18), 29.01.2023 (т.2 а.с.22-27), 31.01.2023 (т.2 а.с.31-36) та носій інформації - диск (т.2 а.с.37), протокол про результати проведення аудіо, відео-контролю особи (т.2 а.с.77-125), протоколи огляду покупця (т.1 а.с.99-101, 168-172, 230-233), протоколи добровільної видачі (т.1 а.с.102-104, 173-174, 234-235), є недопустимими доказами, оскільки здобуті з істотними порушеннями умов проведення НСРД, результати таких дій у відповідності з вимогами статей 86, 87 КПК України, не можуть бути використані при прийнятті процесуального рішення. Мотивуючи доводи клопотання, сторона захисту вказує і на те, що відповідно з постановами прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_44 від 13.12.2022 (т.2 а.с.12-14), 17.01.2023 (т.2 а.с.19-21) від 30.01.2023 (т.2 а.с.28-30), поставлено було розпочати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Виконання даних постанов покладеного на старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_45 та відповідно до доручень старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_45 від 14.12.2022 останнім передоручено проведення НСРД працівникам Чернівецького управління ВВБ НП України (т.2 а.с.6-7) та працівникам УСБУ в Чернівецькій області (т.2 а.с.811). Отже, на думку сторони захисту, у даному кримінальному провадженні, ініціатором проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки був прокурор, який доручив виконання цих НСРД слідчому, а не працівникам УСБУ в Чернівецькій області.
Аргументуючи доводи наведені в клопотанні, також, сторона захисту вважає, що посилання органу досудового розслідування на інформацію, отриману в результаті оперативно-розшукових заходів, не може бути єдиною підставою для отримання дозволу на проведення НСРД, без наявності інших об`єктивних доказів, зокрема - протоколів допиту осіб, які купували у особи наркотичні чи психотропні речовини та, як вбачається зі змісту ухвал слідчого судді Чернівецького апеляційного суду від 14.12.2022 про надання дозволу на НСРД у вигляді візуального спостереження (т.2 а.с.41-42), від 14.12.2022 про надання дозволу на зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (т.3 а.с.54-55), від 14.12.2022 про надання дозволу на аудіо, відео контроль особи (т.2 а.с.75-76), а також зі змісту постанов прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_44 про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 13.12.2022 (т.2 а.с.12-14), від 17.01.2023 (т.2 а.с.19-21), від 30.01.2023 (т.2 а.с.28- 30), підставою для надання дозволу на проведення вказаних НСРД стали матеріали оперативно-розшукових заходів, проведених управлінням ДВБ НПУ, про причетність ОСОБА_7 до «виготовлення за допомогою лабораторного обладнання та збуту психотропних речовин «амфетамін» та наркотичних засобів «марихуани», отриманих як з нарколабораторій в Чернівецькій області, так і завезених через державний кордон України із Румунії» (т.1 а.с.49). У протоколі прийняття заяви від ОСОБА_21 (т.1 а.с.36), на підставі якої органом досудового розслідування 08.12.2022 внесено відомості до ЄРДР, його поясненнях (т.1 а.с.37) та протоколі допиту (т.1 а.с.42-44) - ОСОБА_21 повідомив, що від спільних знайомих, анкетні дані та номери засобів зв`язку яких він назвати відмовився, йому стало відомо, що з жовтня 2022 року громадяни ОСОБА_46 та ОСОБА_7 займаються незаконним збутом психотропних речовин. В подальшому, вже після проведення оперативних закупок, працівники Чернівецького управління ДВБ НПУ та Управління СБУ в Чернівецькій області в рамках виконання доручення слідчого послались на те, що «в ході проведення розшукових заходів відомостей щодо джерел надходження психотропних речовин та наркотичних засобів до ОСОБА_7 , які останній збував на території регіону, в першу чергу серед військовослужбовців ЗСУ, не отримано» (т.1 а.с.70), «канал надходження до ОСОБА_7 психотропної речовини «амфетамін» не встановлено» (т.1 а.с.72).
Крім того, вказує що внесенням відомостей до ЄРДР від 09.12.2022 слугувала заява ОСОБА_47 від 08.12.2022 (т.1 ст.36), яку прийняв співробітник ДВБ майор НП ОСОБА_48 в якій було вказано, що ОСОБА_46 разом з ОСОБА_49 займаються збутом психотропної речовини амфетамін серед мешканців м. Чернівці.
Як вбачається з заяви від ОСОБА_47 (т.1 ст.36), його пояснення (т.1 ст.37), його допиту (т.1 ст.42-44) в них відсутня конкретика в скоєні за участі ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а є лиш посилання на анонімну особу з слів якого нібито ОСОБА_50 дізнався про скоєння за моєї участі кримінального правопорушення.
Є підстави стверджувати, що указані документи були штучно сфабриковані, про що свідчить наданий в суд документ з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ в якому вказано, що ОСОБА_50 перетнув державний кордон 09.12.2022 і не повертався в Україну, отже не міг фізично бути присутнім 13.12.2022 під час його допиту.
Посилаючись на вимоги чинного кримінально-процесуального закону, клопотання задовольнити в повному обсязі і по суду ОСОБА_7 виправдати.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти наведеного вище клопотання сторони захист про визнання доказів недопустимими, надав суду заперечення проти вказаного клопотання у задоволенні якого просив відмовити.

Суд, вивчивши доводи викладені в клопотанні, підтримані обвинуваченим і в його інтересах захисником, вивчивши доводи викладені у запереченнях, дослідивши докази по справі, зазначає наступне.
Згідно з положеннями статей 22 та 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Натомість, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно із п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практики Європейського суду з прав людини.
У ріщеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п. 253).
Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст.94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства» (рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Росії» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Росії» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).
На думку ЄСПЛ, провокація злочину по суті має місце, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивним установленням обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, за наявності для того підстав, притягнення її до відповідальності, а підбурюють цю особу до вчинення злочину. При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним установленням обставин можливого вчинення злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: а) наявність підстав для проведення відповідних заходів тобто конкретних і достатніх фактичних даних, що вказують на можливе вчинення особою злочину та б) роль співробітників правоохоронних органів у вчиненні злочину тут ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи «приєдналися» вони до злочину, який особа вже почала вчиняти без будь-якої участі з їхнього боку ( рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Росії» від 26 жовтня 2006 року).
Прецедентне право Європейського суду не забороняє посилатися на стадії розслідування кримінальної справи і у випадку, якщо дозволяє характер злочинної дії, на докази, отримані в результаті проведення співробітниками органів внутрішніх справ операцій під прикриттям (наприклад, рішення ЄСПЛ від 15 червня 1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»). Однак застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»). Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються певним пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення ЄСПЛ у справі «Тейксейре де Кастро проти Португалії» п.38).
ЄСПЛ під провокацією розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року). Коли трапляється, що дії таємних агентів спрямовані на підбурювання злочину, і немає підстав вважати, що він був би скоєний без їхнього втручання, то це виходить за рамки розуміння таємного агента і може бути названо провокацією. Таке втручання і його використання в розгляді кримінальної справи може непоправно підірвати справедливість судового розгляду. Отже, з огляду на зазначені позиції ЄСПЛ для визначення наявності провокації злочину слід встановити, зокрема: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупки, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.
З викладеного вбачається, що в разі надходження від обвинуваченого заяви про вчинення провокації злочину, саме прокурор повинен довести відсутність такої провокації під час вчинення злочину.
В той же час прокурор не спростував тверджень обвинуваченого про наявність у діях працівників правоохоронних органів ознак провокації злочину, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у справах «Ваньян проти Росії», «Тейксейре де Кастро проти Португалії», підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду.
При цьому відповідно до вимог ЄСПЛ для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є низка критеріїв, тобто під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням змагальності та рівності сторін.
Тобто будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу .
Встановлено дуже високі стандарти доведення для сторони обвинувачення, щоб довести суду, що заяви особи про провокацію з боку правоохоронних органів абсолютно безпідставні; в разі виникнення сумнівів національні суди повинні зробити висновки, що не мають точного підтвердження (пункт 70 рішення Європейського Суду у справі „Раманаускас проти Литви), але певною мірою свідчать про презумпцію провокації з боку правоохоронних органів при наявності достовірних свідчень заявника, звучать досить переконливо.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово висловлювався щодо того, що початок кримінального провадження і подальше санкціонування таємної операції має проводитись за наявності у правоохоронців об`єктивної підозри, що особа займається злочинною діяльністю. У протилежному випадку, відсутність таких об`єктивних даних свідчить про провокацію (до прикладу п.49 «Ваньян проти Росії», п.67 «Рамаускас проти Литви»).
За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з приписами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках - на потерпілого.
Разом із цим, за вимогами ст.92 КПК України, на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.
Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст.17 КПК України, що передбачають наступне: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року).
Під час розгляду справи ОСОБА_7 заявив про вчинення ним злочину внаслідок провокації з боку працівників поліції та УСБУ.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.
У рішенні ЄСПЛ «Носко і Нефьодов проти росії» зазначено, що у разі висування заявником доводу про провокацію, обсяг судового розгляду цього доводу, повинен включати з`ясування судом: підстав проведення таємної операції, ступінь участі правоохоронців (чи їх агентів) у операції (на предмет пасивності їх поведінки), а також вид та ступінь впливу, якому було піддано особу, що заявляє про провокацію (п. 54, 55).
Відповідно до п.33 рішення у справі «Сепіл проти Туреччини», провокація правоохоронцями відбувається тоді, коли залучені співробітники, чи то співробітники сил безпеки, чи особи, що діють за їх вказівками не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності по суті пасивно, а здійснюють на суб`єкта такий вплив, що спонукає до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене, щоб зробити можливим встановлення правопорушення, тобто забезпечити докази та порушити кримінальне провадження.
Відповідно до п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» поліцейське підбурювання (провокація) проявляється, коли задіяні офіцери чи особи, що діють за їх інструкціями, не обмежуються розслідуванням у переважно пасивній манері, а здійснюють такий вплив на суб`єкта, що підбурює його вчинити злочин, який би не був вчинений за інших обставин, з метою встановити порушення та забезпечити докази та розпочати кримінальне провадження.
У відповідності до п.70 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» обвинувачення повинно довести відсутність підбурювання (провокації), за умови, що твердження заявника не є повністю неймовірними. За відсутності таких доказів, завдання судових органів, є вивчення фактів справи і застосування необхідних кроків аби забезпечити встановлення правди і з`ясування чи мало місце підбурювання (провокація).
Відповідно до п.94 рішення у справі «Вєсєлов та інші проти росії» будь-яка доказувана заява про провокацію, зобов`язує суди розглянути її у спосіб, сумісний із правом на справедливий розгляд справи. Процедура, якої слід дотримуватися, повинна бути змагальною, ретельною, всеохоплюючою та остаточною, з покладенням тягаря доказування на сторону обвинувачення, щоб продемонструвати відсутність провокації.
Крім того, сторона обвинувачення повинна довести, що не було провокації, за умови, що твердження обвинуваченого не є повністю неймовірними. За відсутності таких доказів, завданням суду є вивчити факти справи та вжити необхідних заходів для розкриття правди, щоб визначити, чи мали місце якісь дії, що становлять провокацію. Якщо виявиться, що такі дії були, суд повинен зробити висновки відповідно до Конвенції (п.70 рішення у справі «Раманаускас проти Литви», п.37 рішення у справі «Сепіл проти Туреччини»).
У рішенні «Малінінас проти Литви» ЄСПЛ зазначив (п.36) - щоб встановити, чи обмежилась поліція в цій справі розслідуванням у «переважно пасивний спосіб», суд враховує наступні аспекти: не було доказів того, що заявник раніше вчиняв будь-які злочини, пов`язані з наркотиками. Суду не були надані об`єктивні, перевірені в судовому порядку матеріали, які б свідчили про те, що у органів влади були підстави підозрювати заявника у торгівлі наркотиками або схильності до таких злочинів до тих пір, поки до них не звернувся офіцер В.
У справі «Секейра проти Португалії» ЄСПЛ зроблено висновок, що якщо правоохоронці «приєднались» до протиправної діяльності підозрюваного, яка вже існувала і планувалась, то підстав говорити про провокацію немає і навпаки, якщо співпраця інформатора з правоохоронцями почалась ще до будь-якої злочинної діяльності, то це свідчить про провокацію злочину.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 12022260000000454 від 09.12.2022 (т.1 а.с.6) стала заява ОСОБА_21 від 08.12.2022 (т.1 ст.36), в якій він повідомив, що ОСОБА_46 разом з ОСОБА_49 займаються збутом психотропної речовини амфетамін серед мешканців м. Чернівці. Аналогічну інформацію ОСОБА_21 повідомив у письмових поясненнях від 08.12.2022 (т.1 ст.37) та під час допиту 13.12.2022 (т.1 ст.42-44). Відомості, надані ОСОБА_21 , зводилися до посилань на інформацію, отриману зі слів невстановленої анонімної особи, без зазначення часу, місця, способу, обставин збуту.
Судом встановлено обґрунтовані сумніви щодо фактичного написання ОСОБА_21 заяв, надання ним пояснень та показань, оскільки відповідно до повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ, ОСОБА_50 09.12.2022 виїхав за межі України, та з цього часу в Україну не повертався, а тому суд позбавлений можливості його безпосереднього допиту в судовому засіданні.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 , який будучи службовою особою, що приймала заяву та оформлювала відповідні процесуальні документи, не зміг пояснити часу, місця їх складення, способу перевірки відомостей, викладених у заяві ОСОБА_21 .
За змістом ст.214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово висловлювався щодо того, що початок кримінального провадження і подальше санкціонування таємної операції має проводитись за наявністю у правоохоронних органів об`єктивної підозри особи у збуті наркотичних засобів. У протилежному випадку відсутність таких об`єктивних даних свідчить про провокацію. («Vanyan v. Russia», §49; «Ramanauskas v. Lithuania» §67.)
У Постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18) Верховний Суд зробив висновок про те, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові потерпілого або заявника, серед іншого, вносяться до ЄРДР.
За сукупністю наведених обставин суд доходить висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 було розпочато за відсутності реального повідомлення про злочин та без наявності об`єктивних даних про його причетність до незаконного обігу психотропних речовин.
У п.49 рішення ЄСПЛ у справі «Ваньян проти росії» залучаючи особу під прикриттям до співробітництва та контрольної закупки, правоохоронці повинні мати докази про «попередню злочинну діяльність підозрюваного».
Як вбачається з п.56 рішення ЄСПЛ «Фюрч проти Німеччини» релевантним часом для визначення того, чи були об`єктивні підозри щодо схильності відповідної особи до кримінального правопорушення, є час, коли до особи (вперше) звернулася поліція. Таким чином, якщо на час звернення до підозрюваного з певними пропозиціями на початку розслідування у поліції не було підстав для об`єктивної підозри щодо схильності особи до кримінального правопорушення, то є всі підстави говорити про провокацію, навіть коли у подальшому, такі підозри отримали об`єктивне підтвердження.
Верховний суд у постанові від 31.10.2019 у справі №321/954/14 прийшов до висновку, що при фактично відсутніх у провадженні даних про те, що особа займалася збутом наркотичних засобів іншим особам, крім легендованої, є достатні підстави підозрювати, що мала місце провокація.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі постанов прокурора про контроль за вчиненням злочину проведено три оперативні закупки за участі свідка ОСОБА_8 - 17.12.2022, 29.01.2023, 31.01.2023, який діяв під наглядом працівників поліції.
Матеріали кримінального провадження не містять жодного об`єктивного підтвердження того, що до моменту здійснення першої оперативної закупки, тобто до 17.12.2022, ОСОБА_7 здійснював незаконний обіг наркотичних чи психотропних речовин. У справі відсутні будь-які дані про існування покупців, які б повідомляли про придбання у нього амфетаміну чи інших заборонених речовин, так само як і відсутні відомості про виявлення у нього ознак сформованої злочинної поведінки у цій сфері. Крім того, ОСОБА_7 раніше не притягувався до відповідальності за дії, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх прекурсорів, що виключає наявність будь-якої інформації про його попередню кримінальну активність у зазначеній сфері та свідчить про відсутність обґрунтованої підозри як такої.
Інший фактор, який необхідно брати до уваги, стосується того, чи змусили заявника вчинити розслідуваний злочин. Прояв ініціативи у встановленні контактів із особою за відсутності будь-яких об`єктивних підозр, що заявник брав участь у злочинній діяльності або виявляв схильність до вчинення кримінального правопорушення, повторення пропозиції, незважаючи на початкову відмову заявника, наполегливе підбурювання, підвищення ціни вище середньої і звернення до співчуття заявника за допомогою згадки симптомів наркотичної абстиненції було визнано ЄСПЛ, як поведінка, яку можна вважати примусом особи до вчинення даного злочину, незалежно від того, чи був відповідний агент співробітником органів правопорядку або приватною особою, яка діяла за вказівкою таких органів (рішення у справах «Баннікова проти росії», «Барк Хан проти Туреччини» , «Раманаускас проти Литви», «Ваньян проти росії»).
Показання свідків ОСОБА_51 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 у своїй сукупності дають підстави дійти висновку, що дії, спрямовані на схилення ОСОБА_7 до реалізації наркотичних засобів, мали місце ще до офіційного початку досудового розслідування, а саме до внесення відповідних відомостей до ЄРДР 09.12.2022 та до ухвалення прокурором постанов про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у формі контролю за вчиненням злочину 13.12.2022. За встановлених судом обставин, саме легендована особа систематично ініціювала контакти та вчиняла активні дії, спрямовані на спонукання ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому дій.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з протоколу про результати зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж (т.2 а.с.56-72), усі телефонні з`єднання, зафіксовані в межах проведення відповідної НСРД між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ініціювалися саме останнім.
Крім того, з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді аудіо та відеоконтролю особи від 08.02.2023 (т.2 а.с.77-125), вбачається, що під час телефонного спілкування та особистої зустрічі 17.12.2022 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 перебували у товариських, невимушених стосунках, обговорювали особисті питання та спілкувалися як давно знайомі між собою особи.
Разом з тим матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних щодо часу, умов та обставин первинного контакту між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , як і відомостей про зміст їх першої зустрічі та характер спілкування під час неї. За відсутності таких відомостей суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_51 , ОСОБА_29 та ОСОБА_52 , які вказували, що ОСОБА_7 неодноразово відмовляв ОСОБА_8 у передачі психотропної речовини, мотивуючи це тим, що вказаний порошок йому не належав та лише був залишений йому на зберігання.
Досліджені в судовому засіданні відеозаписи за результатами проведених НСРД також не містять доказів того, що саме обвинувачений ініціював питання збуту психотропних засобів, що є обов`язковим в аспекті доводів сторони захисту про провокативний характер дій особи, яка приймала участь у проведенні оперативних закупок. Відсутність такої інформації, у свою чергу, підтверджує доводи захисту, що зі сторони працівників поліції та їх довірених осіб мало місце підбурювання та провокація вчинення злочину обвинуваченими.
При цьому, після проведення 17.12.2022 оперативної закупки наркотичного засобу і виявлення кримінального правопорушення, правоохоронні органи не затримали ОСОБА_7 , а ще двічі провели оперативну закупку 29.01.2023 та 31.01.2023, що відповідно до практики ЄСПЛ може свідчити про ознаки провокації (рішення «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Ваньян проти Росії»).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Вєсєлов та інші проти Росії» (п.92) будь-яка негласна операція повинна відповідати вимозі про те, що слідство проводиться «по суті пасивно». Це виключає, зокрема, будь-яку поведінку, яка може бути інтерпретована як тиск на заявника щодо вчинення правопорушення, наприклад, прояв ініціативи у зв`язку із заявником, поновлення пропозиції, незважаючи на його первинну відмову, наполегливі спонукання, підвищення ціни за межі середній або апелюючи до співчуття заявника, згадуючи абстинентний синдром.
Як вбачається з матеріалів справи, провівши 17.12.2022 контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки за участю ОСОБА_8 , слідчі не здійснили заходів, направлених на припинення злочинної діяльності ОСОБА_7 , а провели ще ряд оперативних закупок, що свідчить про провокацію обвинуваченого працівниками поліції, що відповідно до практики ЄСПЛ є неприпустимим (рішення ЄСПЛ у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Ваньян проти росії»).
Судом установлено, що працівниками УСБУ у межах даного кримінального провадження було проведено три оперативні закупівлі, в ході яких у ОСОБА_7 послідовно вилучено весь обсяг порошкоподібної речовини, яка містила психотропну речовину та зберігалася ним у гаражному приміщенні. При цьому свідки ОСОБА_53 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 та ОСОБА_52 показали, що на столі в гаражі зберігалися саме три пакети порошку, розфасовані у канцелярські файли і які фактично не належали ОСОБА_55 . Саме ці пакети були предметом подальших оперативних закупівель.
Лише після фактичного вилучення вказаної речовини в повному обсязі внаслідок проведення оперативних заходів було здійснено затримання ОСОБА_7 та проведено обшук за місцем його проживання. В ході обшуку у житлі обвинуваченого будь-якої товарної кількості психотропної речовини не виявлено; зафіксовано виключно нашарування амфетаміну на побутових предметах господарського призначення.
Наведене, у сукупності з іншими встановленими обставинами справи, свідчить про те, що всі дії органу досудового розслідування були спрямовані не на припинення триваючої злочинної діяльності, а на поетапне вилучення всієї наявної речовини шляхом контрольованих закупівель, що є істотним для оцінки наявності провокації злочину та допустимості отриманих доказів.
Таким чином, у цьому конкретному випадку, проведення негласних слідчих (розшукових) дій здійснювалось з метою отримання доказів у кримінальному провадженні способом використання моделі стимулювання протиправної поведінки обвинуваченого, який раніше будь-яких кримінально-протиправних дій не вчиняв. Протилежних фактів стороною обвинувачення суду надано не було.
У всіх епізодах, задокументованих працівниками поліції як збут наркотичних засобів, у тому числі в усіх оперативних закупках, приймала участь одна й та ж особа ОСОБА_8 , який діяв за вказівкою працівників поліції, та фактично всі докази збуту обвинуваченим наркотичних засобів базуються на показаннях такої особи, що також свідчить на користь висновку про провокацію злочину.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанова від 14.05.2019 у справі №602/253/14.
Свідок у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості його допитати.
В порядку ч.11 ст.615 КПК України, в судовому засіданні були дослідженні покази, надані під час досудового розслідування свідком ОСОБА_8 і такі, що зафіксовані на відповідному диску (т.2 а.с.126 -133, 144).
Щодо не допустимості дослідженого в засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 01.02.2023 (т.2 а.с.141-143) та відтворення допиту ОСОБА_8 (т.2 а.с. 144), з огляду на порушення вимог ч.11 статті 615 КПК України, а також і з огляду того, що безпосередність дослідження показів свідка в засіданні, суд звертає увагу на настане.
Пунктом 101 рішення у справі «Лагутін та інші проти росії» передбачено, що ЄСПЛ, як правило, вимагає, щоб агенти під прикриттям та інші свідки, які могли б давати показання з приводу провокації, були заслухані в суді та допитані у перехресному допиті, або, принаймні, щоб було надане детальне обґрунтування причини неможливості цього зробити.
Відповідно до пункту 1 ч.3 ст.104 КПК України протокол складається з вступної частини, яка повинна містити відомості, між іншим, інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.
Частиною 11 ст.615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
Відповідно до ст.95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.
Згідно п.16 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Згідно вимог ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо.
Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення.
Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ст.94 ч.1 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 інкримінують три епізоди збуту наркотичних засобів покупцю ОСОБА_8 , який був залучений до співробітництва працівниками поліції. Свідок ОСОБА_8 є єдиним свідком сторони обвинувачення, який безпосередньо брав участь в діях, які інкримінуються ОСОБА_7 , а тому його покази мають істотне значення для правильного та всебічного розгляду справи.
Застосування вимог ч.11 ст.615 КПК України у певній мірі обмежує права сторони захисту та інших учасників кримінального провадження задати власні запитання свідку та реалізовувати право на захист, а тому застосування цієї норми повинно бути виправданим та застосуватись у виняткових випадках.
Із врахування практики Верхового Суду та практики ЄСПЛ для оцінки допустимості показань відсутнього свідка суду слід дослідити: чи існували поважні причини для неявки свідка та, відповідно, для прийняття показань недопитаного відсутнього свідка як доказів; чи були показання відсутнього свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого; чи існували достатні врівноважуючі фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску доказу та забезпечити, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим.
З огляду на викладене, вважаю, що в обставинах цього провадження неможливість забезпечити явку свідка ОСОБА_8 в судове засідання для допиту мало об`єктивні причини. Більше того, як сторона обвинувачення так і суд доклав зусиль для забезпечення явки вказаного свідка, не лише встановивши його відсутність за місцем несення військової служби, а й здійснювався пошук за зареєстрованим місцем його проживання та останніми відомими фактичними адресами проживання, вжито ряд заходів із встановлення можливих місць фактичного перебування та проживання останнього.
З письмового протоколу допиту свідка ОСОБА_8 (т.2, а.с.141) убачається, що допит було розпочато 01.02.2023 о 12.23 год., із зазначенням кримінального провадження, встановленням особи свідка, роз`ясненням йому положень статті 63 Конституції України, порядку проведення допиту, прав та обов`язків свідка, а також із попередженням про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України. Водночас із відеозапису ходу та результатів зазначеного допиту не вбачається факту роз`яснення слідчим свідкові порядку проведення допиту, його процесуальних прав та обов`язків, а також попередження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань чи відмову від їх надання.
Під час судового розгляду було досліджено відеозапис та протокол допиту свідка ОСОБА_8 та встановлено, що зміст відеозапису не відповідає змісту протоколу допиту вказаного свідка (т.2 а.с.141-144). На відеозаписі свідку ОСОБА_8 не було роз`яснено права та обов`язки, а також не було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, що суперечить змісту протоколу допиту.
За таких обставин суд доходить висновку, що відомості про роз`яснення свідкові його прав, обов`язків та попередження про кримінальну відповідальність, внесені до протоколу допиту від 01.02.2023, не відповідають фактичному перебігу процесуальної дії та не підтверджуються технічним записом допиту, у зв`язку з чим були внесені слідчим без належних підстав. Відтак зазначений протокол допиту не може бути використаний як допустимий доказ у кримінальному провадженні.
А тому, відеозапис допиту свідка ОСОБА_8 від 01.02.2023 є недопустимим доказом, оскільки допит проведено без дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо обов`язкового попередження свідка про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України.

У рішенні «Вєсєлов та інші проти росії» (п.90) у випадках, коли основні докази походять від негласної операції, наприклад, пробної закупівлі наркотиків, органи влади повинні мати можливість продемонструвати, що у них були вагомі причини для проведення таємної операції. Зокрема, вони повинні мати конкретні та об`єктивні докази, що свідчать про вчинення підготовчих дій для вчинення діянь, що становлять правопорушення, за яке заявник згодом притягується до відповідальності («Sequeira v. Portugal»; «Eurofinacom v. France»; «Shannon v. theUnitedKingdom»; «Ramanauskas v. Lithuania» та «Malininas v. Lithuania»). Суд зазначив, що будь-яка інформація, на яку посилаються органи влади, повинна бути такою, яку можна перевірити («Vanyan v. Russia», § 49 та «Khudobin v. Russia», §. 134).
В ході розгляду судом кримінального провадження повинні бути оцінені не тільки докази отримані в результаті проведених НСРД, але й законність їх проведення, адже оцінка самих лише доказів, отриманих в результаті НСРД, без перевірки підстав їх проведення, є грубим порушенням права на захист та принципу змагальності.
Вказане узгоджується з вимоги ч.1 ст.271 КПК України, відповідно до якої контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин.
Як вбачається зі змісту ухвал слідчого судді Чернівецького апеляційного суду від 14.12.2022 про надання дозволу на НСРД у вигляді візуального спостереження (т.2 а.с.41-42, т.2 а.с.75-76, т.3 а.с.54-55) та з постанов прокурора Чернівецької окружної прокуратури про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 13.12.2022 (т.2 а.с.12-14), від 17.01.2023 (т.2 а.с.19-21), від 30.01.2023 (т.2 а.с.28-30), підставою для надання слідчому дозволу на проведення НСРД стали матеріали, що були отримані працівниками Чернівецького управління ДВБ НПУ в ході проведення оперативно-розшукових заходів на виконання доручення слідчого.
Як вбачається з відповіді Чернівецького управління ДВБ НПУ від 12.12.2022 на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України (т.1 а.с.49-50) працівниками Чернівецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної Поліції України за результатами оперативно-пошукових заходів встановлено, що на території міста Чернівці та Чернівецької області група осіб займається злочинною діяльністю незаконним виготовленням за допомогою лабораторного обладнання та збутом психотропних речовин у вигляді амфетаміну та наркотичних засобів у вигляді марихуани. Члени групи спільно з іншими, не встановленими поки особами, можуть брати для подальшого збуту амфетамін як з нарколабораторії в Чернівецькій області так і завозити вказані психотропні речовини на територію України через державний кордон із сусідньою країною Румунією. Так під час проведення першочергових оперативно-пошукових заходів було встановлено, що до вказаної групи входять мешканці Чернівецької області, а саме ОСОБА_56 та ОСОБА_7 . Відомо, що фігуранти збувають наркотичні засоби та психотропні речовини за цінами чорного ринку від 200 до 450 грн за 1 грам. Відомо, що громадянин ОСОБА_57 , окрім психотропних речовин, налагодив канал постачання з Румунії лікарського препарату Тропікамід (краплі для очей), який наркозалежні особи споживають шляхом ін`єкцій разом з наркотичним засобом субутекс (бупринорфін). Даний препарат не входить до заборонених лікарських засобів, однак на території нашої держави не продається, тому завозиться нелегально. Також відомо, що в Чернівецькій області функціонують підпільні лабораторії, де фігуранти також можуть брати для подальшого збуту психотропну речовину амфетмін (т.1 а.с.49-50).
В т.1 а.с.14 наявний рапорт співробітника УСБУ в Чернівецькій області ОСОБА_58 від 09.12.2022 з аналогічним змістом.
Будь-яких інших матеріалів оперативно-пошукових заходів, які б свідчили про причетність ОСОБА_7 до збуту психотропних та наркотичних речовин матеріали справи не містять.
Також допитані в судовому засіданні в якості свідків співробітник ДВБ НП ОСОБА_48 , підполковник УСБУ Чернівецької області ОСОБА_59 , не змогли пояснити з яких саме джерел встановлено причетність ОСОБА_7 до набуття з метою збуту та збут психотропних та наркотичних речовин, канали їх надходжень, зокрема шляхом виготовлення в нарколабораторіях Чернівецької області та завезення з території Румунії.
Як вбачається зі змісту листа Управління СБУ в Чернівецькій області від 14.03.2023 №75/5/6/3-1041 (т.1 а.с.70) в ході проведення пошукових заходів, відомостей стосовно джерел надходження психотропних речовин та наркотичних засобів до ОСОБА_7 , який останній збував на території регіону, в першу чергу через військовослужбовців ЗСУ, не отримано.
Відповідно до відповіді ДВБ ЧУ НП на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій №467/42-25/01-2023 від 21.03.2023 встановити канал надходження психотропної речовини «амфетамін» не вдалося (т.1 а.с.69).
Відповідно до постанови прокурора Чернівецької окружної прокуратури про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.06.2023 відносно ОСОБА_60 в окреме провадження (т.1 а.с.30-32), встановлена непричетність ОСОБА_7 до факту збуту психотропної речовини «амфетаміну» ОСОБА_61 .
У пункті 121 рішення «Лагутін та інші проти росії» ЄСПЛ зазначив, що коли поліція посилається на секретну інформацію з нерозкритих джерел, що стосується обвинувачених у незаконному обігу наркотиків, національним судам належало перевірити наявність такої інформації, до першого контакту між агентом та підозрюваним, щоб оцінити зміст цієї інформації та вирішити, чи можна її розголошувати стороні захисту. За обставин даних справ, клопотання про провокацію не могло бути розглянуте без запиту всіх відповідних матеріалів, що стосуються, нібито, вже існуючої "оперативної інформації", яка давала приводи для підозри заявників до проведення операцій під прикриттям, та допиту таємних агентів на ранніх стадіях. 
За наведених обставин суд доходить висновку, що результати негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні отримані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не можуть бути використані як допустимі докази.
За таких умов суд вважає доведеним, що на момент надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій була відсутня об`єктивна та достатня сукупність даних, яка б відповідала стандарту обґрунтованої підозри та виправдовувала втручання у приватне життя особи. Фактично НСРД були санкціоновані на підставі припущень та інформації, достовірність якої не підтверджена та згодом спростована.
У зв`язку з цим результати негласних слідчих (розшукових) дій, у тому числі відповідні протоколи, аудіо та відеозаписи, є похідними від незаконно наданих дозволів, а отже відповідно до положень статей 86, 87 КПК України підлягають визнанню недопустимими доказами як такими, що отримані внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних вимог кримінального процесуального закону. Зазначені докази не можуть бути використані судом при ухваленні вироку та не підлягають оцінці на підтвердження винуватості обвинуваченого.
За таких умов суд приходить до висновку, що протоколи контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, протоколи аудіо та відеоконтролю особи, а також похідні від них матеріали не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та відповідно до статей 86, 87 КПК України є недопустимими доказами, які не можуть бути використані судом при ухваленні вироку.
З урахуванням установлених судом обставин, зокрема наявності недопустимої провокації злочину, відсутності обґрунтованої підозри на момент початку досудового розслідування, а також незаконності надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, суд доходить висновку, що результати таких НСРД не можуть бути використані як допустимі докази у цьому кримінальному провадженні.
Водночас суд зазначає, що всі інші докази, на які посилається сторона обвинувачення, зокрема висновки судових експертиз, протокол обшуку та похідні від нього процесуальні документи, були отримані виключно внаслідок проведення незаконних негласних слідчих (розшукових) дій та ґрунтуються на їх результатах. Саме матеріали НСРД слугували підставою для подальших слідчих дій, у тому числі звернення з клопотанням про проведення обшуку, вилучення предметів і призначення експертних досліджень.
За таких обставин зазначені докази є похідними від первинних істотних порушень кримінального процесуального закону та відповідно до принципу «плодів отруєного дерева» також визнаються недопустимими. Суд позбавлений можливості відокремити їх від незаконного джерела походження, оскільки без результатів НСРД відповідні слідчі дії не були б проведені, а докази — отримані.
Такий підхід відповідає положенням статей 86, 87 КПК України та усталеній практиці Європейського суду з прав людини і Верховного Суду, згідно з якими докази, здобуті на підставі або внаслідок істотного порушення прав людини, а також похідні від них докази, не можуть бути використані судом при ухваленні судового рішення.
Сторона обвинувачення не надала суду жодних доказів, які б їх спростовували зазначені доводи сторони захисту, незважаючи на обов`язок доведення відсутності провокації.
З огляду на наведені вище обставини, суд виходить до висновку, що у даному випадку такі обставини як: сумнівність даних про підстави проведення НСРД наведені вище; ініціювання придбання наркотичних засобів саме свідком Друцулом; не припинення кримінального правопорушення після першої фіксації кримінального правопорушення, а продовження оперативних закупок - свідчать про наявність ознак провокації.
Докази, надані стороною обвинувачення не містять відомостей про те, що саме ОСОБА_7 був ініціатором продажу наркотичних засобів, а містять лише відомості про факти передачі наркотичних засобів за участю обвинуваченого. При цьому, із наданих доказів не вбачається наявності даних про те, що на момент початку проведення оперативної закупки ОСОБА_7 вже вчиняє чи готується вчинити злочин. Доказів, які і б свідчили, що саме обвинувачений ініціював питання збуту наркотичних засобів, що є обов`язковим в аспекті доводів сторони захисту про провокативний характер дій особи, яка приймала участь у проведенні оперативних закупок, суду не надано.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому, у справах щодо провокації стандарт доказування збільшується. Отже, стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не спростовано тверджень сторони захисту щодо провокації цього злочину та не доведено, що він би був вчинений без втручання працівників правоохоронних органів та активної поведінки свідка, який у всіх випадках першим телефонував ОСОБА_7 .
Зважаючи на все вище зазначене, суд вважає, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не було доведено відсутність провокації вчинення злочину, а тому, зважаючи на принцип «презумції провокації» всі зазначені вище докази, зібрані під час проведення оперативних закупок є недопустимими.
Отже, у межах цього кримінального провадження відсутні допустимі та належні докази, які б у сукупності підтверджували винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що унеможливлює постановлення обвинувального вироку та зумовлює ухвалення виправдувального рішення.
Додержуючись закріпленої в ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого суд тлумачить на його користь.
Враховуючи наведене суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України по даних епізодах, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України його слід виправдати, у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставин ОСОБА_7 необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому обирався у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.
У зв`язку з виправданням обвинуваченого, відповідно до вимог ст.124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на суму 27 283,07 грн. стягненню з обвинуваченого не підлягають і їх необхідно віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 174, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.307 КК України та на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдати його в зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину.
Роз`яснити ОСОБА_7 порядок поновлення його порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди, що визначений ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.
Віднести за рахунок коштів Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта по проведених судових експертиз в загальному розмірі - 27 283,07 грн.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.02.2023 на майно, яке 31.01.2023 було виявлено і вилучено під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 – на грошові кошти в сумі 10 785 грн.
Грошові кошти в сумі 10 875 грн. (передано на зберігання до Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк») – повернути ОСОБА_7 .
Мобільний телефон, марки Iphone 11 Pro ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_1 вилучений 31.01.2023 при затриманні ОСОБА_7 – повернути останньому.
Грошові кошти в розмірі 120 500 грн. (постанова про визнання речовим доказом за постановою слідчого від 02.02.2023 в сумі 87 500 грн. та за постановою слідчого від 01.01.2023 про визнання речовим доказом в розмірі 33 000 грн., які були передані на зберігання до Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» – повернути до ФВ УСБУ в Чернівецькій області.
Речові докази, зокрема:
- сейф пакет № 5811235 всередині якого наявна наркотична речовина амфетамін масою 103,5305 г., що знаходяться на зберіганні в ЦЗ ГУНП у Чернівецькій області – знищити.
- сейф пакет № 5811045 всередині якого наявна наркотична речовина амфетамін масою 126,11 г., що знаходяться на зберіганні в ЦЗ ГУНП у Чернівецькій області – знищити. 
- сейф пакет № 5811133, всередині якого наявна наркотична речовина амфетамін масою 129,07 г., що знаходяться на зберіганні в ЦЗ ГУНП у Чернівецькій області – знищити. 
- сейф пакет 1918512 із шести пластиковими ємностями та двома ложками із нашаруваннями порошкоподібної речовини – амфетаміну – знищити;
- сейфпакет 3240114 із електричним подрібнювачем марки HAEGER та електричний подрібнювач арки EGG з нашаруваннями порошкоподібної речовини – амфетаміну – знищити;
- сейф пакет 2911022 із зіп-пакетом з нашаруваннями порошкоподібної речовини – амфетаміну – знищити;
- електронну вагу «SF-460» – знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1