Справа № 177/764/26
Провадження № 3/177/206/26 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
18 березня 2026 року 
Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. 
розглянувши матеріали справи, що надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
інформація про працевлаштування відсутня
РНОКПП НОМЕР_1 

за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02.03.2026 року о 02:38 год, на трасі Н-23, в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ 2101 днз НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, при цьому відмовився від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння в порядку визначеному законом, як за допомогою газоаналізатора «Драгер» поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, так і медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
За вказаним епізодом дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім цього, ОСОБА_1 02.03.2026 року о 02:38 год, на трасі Н-23, в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ 2101 днз НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою ВП № 56039626 від 26.03.2019 Саксаганського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГУЮ у Дніпропетровській області, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.1 а ПДР України. 
За вказаним епізодом дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 126 КУпАП, за ознаками керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
ОСОБА_1 , будучи обізнаним про дату, час та місце розгляду справи, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, озвучена йому під відеозапис (04:29 кліп 7), не вжив заходів для явки до суду, про причини неявки не повідомив, клопотань з процесуальних питань не надав, долею справи не цікавиться.
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії». Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена поведінка ОСОБА_1 , на переконання суду, направлена на затягування розгляду справи та нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення за статтями 126, 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
При розгляді даної справи, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні кожного з вищевказаних правопорушень, підтверджується сукупністю таких доказів:
- протоколами про адміністративні правопорушення, що складені уповноваженим суб`єктом, містять виклад обставин правопорушення, їх кваліфікацію, які не містять зауважень ОСОБА_1 до змісту протоколу, та даними відеозапису з камери патрульного автомобілю, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказану дату та час. ОСОБА_1 вказав про надання пояснень у суді, але до суду не прибув, право на подання пояснень суду не реалізував;
- рапортами працівників поліції, в кожному з яких викладені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також встановлення факту обмеження останнього в праві керування транспортним засобом, складення протоколів за фактами вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст. 130, ч.3 ст. 126 КУпАП;
- відеозаписами з місця події, на яких зафіксовано факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 під час комендантської години, через блокпост, без зупинки, ігноруючи вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу, поданих як жезлом, так і засобами звукової та світлової інформації (кліп 0, кліп 8). В подальшому ОСОБА_1 все ж зупинив транспортний засіб, виконувавши вимогу працівника поліції про зупинку, висловлену словесно. Працівником поліції озвучено ОСОБА_1 причину зупинки керованого ним транспортного засобу, озвучено його процесуальні права, висловлено вимогу надати документи, що посвідчують особу та документи на автомобіль, що були відсутні в ОСОБА_1 . При спілкуванні з водієм, працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, що озвучено ОСОБА_1 , який наявність ознак алкогольного сп`яніння не заперечував, просив надати йому можливість доїхати до куми. Працівником поліції висловлено водію вимогу проти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатора «Драгер», або в медичному закладі, на що останній усвідомлено відмовився (02:50 год кліп 0; 02:51-02:54 кліп 1 та кліп 9).
На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 вказував про факт керування ним транспортним засобом, слідування до куми в сусіднє село (02:50 год кліп 0), а в подальшому на відеозаписі зафіксовано факт виявлення того, що ОСОБА_1 є обмеженим у праві керування транспортним засобом органом ДВС, через наявність заборгованості (кліп 2).
Також на відеозаписі зафіксовано, що усвідомивши той факт, що складення протоколу про адміністративне правопорушення є неминучим, ОСОБА_1 висловив позицію, що він не перебував за кермом транспортного засобу. Однак, вказане спростовано об`єктивним доказом – відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які зафіксували, що одразу після зупинки транспортного засобу, що перебував у русі та переслідувався працівниками поліції, на місці водія перебував ОСОБА_1 , який був єдиним присутнім в автомобілі. Більш того, він сам неодноразово підтвердив під відеозапис факт керування транспортним засобом, розповів про напрямок свого руху, усвідомлення та подальше ігнорування факту його зупинки працівниками поліції. Тому, висловлену ОСОБА_1 на записі версія щодо не керування транспортним засобом, суд розцінює критично, як вигадану, з метою уникнення відповідальності. ОСОБА_1 озвучено зміст протоколів, оголошено явку до суду та відсторонено від подальшого керування транспортним засобом. Останнє додатково підтверджено письмовим роз`ясненням про відсторонення (а.с. 5).
- факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується актом огляду та стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів та направленням на огляд до медичного закладу, що містять дані про ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 , зокрема запах алкоголю з порожнини рота;
- факт тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами підтверджується копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 26.03.2019 у рамках ВП № 56039626 відкритого ще в 2018 році, у зв`язку з наявністю в ОСОБА_1 боргу зі сплати аліментів.
Про існування вказаного обмеження у праві керування транспортним засобом ОСОБА_1 безумовно був обізнаний, оскільки вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП, зокрема постановою суду у справі № 214/1792/26, з накладенням стягнення (наявна в ЄДРСР).
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, серед іншого, адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, частина 1 ст. 130 КУпАП містить різні, окремі склади правопорушень, серед яких самостійний склад правопорушення - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ч.10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Санкція ч.3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Отже, за встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 126 КУпАП.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також складу правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення за ч.3 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, з застосуванням ч.2 ст. 36 КУпАП, тобто в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Матеріали справи підлягають об`єднанню в одне провадження.
Беручи до уваги викладене, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, їх суспільну небезпечність, зокрема небезпечність не лише для нього, а й для оточуючих, особу ОСОБА_1 , який не вперше вчиняє тяжкі правопорушення на транспорті, при цьому належних висновків для себе не зробив, згідно наявної в матеріалах справи інформації не має права керування транспортним засобом, але при цьому вдається до керування транспортними засобами, в тому числі з ознаками алкогольного сп`яніння. З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 40-1, ч.3 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення № 177/764/26, провадження № 3/177/206/26, № 177/765/26, провадження № 3/177/207/26, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, ч.3 ст. 126 КУпАП та присвоїти об`єднаній справі № 177/764/26, провадження № 3/177/206/26.
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП та з застосуванням ст. 36 КУПАП, накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Суддя            М.В. Березюк