ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/184/26

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача (в режимі відеоконференції)– адвоката КрасовськогоВ.Б., відповідача – не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Бетон Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпекстранс Логістик” про стягнення 98016 грн. 63 коп.,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2026 позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Бетон Україна” звернувся, через систему “Електронний суд”, в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпекстранс Логістик” (далі – відповідач) про стягнення, на підставі договору перевезення вантажу №0705 від 07.05.2025, 81904 грн. 55 коп. боргу, 12799 грн. 55 коп. пені, 1898 грн. 84 коп. інфляційних втрат, 1413 грн. 69 коп. 3% річних, що разом становить 98016 грн. 63 коп. та відшкодування судових витрат.
Позов мотивований невиконанням відповідачем свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг по організації автоперевезення вантажу відповідача у міжнародному сполученні автомобільним транспортом згідно договору перевезення вантажу №0705 від 07.05.2025, з доданими до нього документами первинного обліку.
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 23.02.2026, 25.02.2026, 11.03.2026 після усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 17.02.2026 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/184/26 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.03.2026 , який в подальшому відкладено на 31.03.2026 забезпечено участь в судовому засіданні для представника позивача – адвоката Красовського В.Б. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за його клопотанням. 
Представник позивача подав 13.04.2026, через систему “Електронний суд”, клопотання (вх. №4231/26, а.с. 49-53) про долучення додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог.
Відповідач, повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання копій ухвал за його місцезнаходженням, згідно даних довідки суду відповідач ухвалу суду від 11.03.2026 отримав 20.03.2026, причин неявки представника не повідомив, письмовий відзив на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав (а.с.48).
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Представник позивача в судовому засіданні 31.03.2026 просив долучити до матеріалів справи додані ним докази, позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю.
Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України у судовому засіданні 31.03.2026 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши представника позивача, суд долучив до матеріалів справи додатково подані позивачем докази (ухвалою суду в протоколі судового засідання), дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
07.05.2025 відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Імпекстранс Логістик”, як експедитор, та позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Бетон Україна”, як перевізник, уклали договір перевезення вантажів № 0705 (далі – Договір, а.с. 7-8), відповідно до умов п.1.1 якого перевізник зобов`язався доставити погоджений із експедитором вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а експедитор зобов`язався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Сторони погодили усі істотні умови перевезення за Договором:
п.1.3. – вартість перевезення, порядок розрахунків/форма оплати та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються у заявці на перевезення вантажу (додаток №1 до договору);
п.1.4. – факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (наданих послуг);
п.2.1. – заявка є обов`язковою, невід`ємною та пріоритетною частиною договору , а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка підписана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки;
п.4.2. – ціна фрахту/заявки (ставка за перевезення) і строк її оплати узгоджуються сторонами та зазначаються в вавках. Якщо ціну фрахту (ставка за перевезення) визначено в іноземній валюті, то остаточні розрахунки між сторонами здійснюються в гривні за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (якщо інше не вказано в заявці), а у випадку, коли сторони визначили розмір неустойки/компенсації в іноземній валюті, то її оплата здійснюється також у гривні за офіційним курсом НБУ на день порушення/ події (якщо інше не вказано в заявці);
п.4.5. – розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, протягом п`яти банківських днів після підписання сторонами акту (якщо інше не вказано в заявці);
п.7.4. – договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року.
Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб, яких вони представляють.
На виконання Договору відповідач 07.05.2025 надіслав на електронну адресу позивача вказану, як контактну у Договорі, Заявку № 3239-2 (далі – Заявка, а.с. 9) з наступними умовами:
Перевізник: ТОВ “А-Бетон Україна”.;
Маршрут руху: Україна-Німеччина;
Дата і час завантаження: 20.05.2025;
Вид вантажу: м`які меблі;
Адреса завантаження: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Таращанська, 197;
Відповідальна особа за завантаження, телефони: уточнюється;
Об`єм, вага вантажу: 22.5 т, 86 куб;
Спосіб завантаження: бокова; задня;
Адреса замитнення: по місцю завантаження;
Погранперехід: Краківець/Корчова;
Адреса розмитнення: Герліц; Zollamt Lobau Weststr, 1602708 Lobau (агенція Emons Spedition);
Адреса розвантаження: Draisstr. 48, 67346 Speyer, Deutschland;
Відповідальна особа за розвантаження, телефони: +496232604430;
Термін доставки вантажу: 26.05.2025; 
Ставка за перевезення: 1750 євро по курсу НБУ на день вивантаження авто;
Умови оплати: 100%, Безготівковий розрахунок, відтермінування платежу протягом 7 робочих днів з дати отримання оригіналів документів (договір, Заявка, рахунок, акт 2 шт, ЦМР);
ПІБ водія, марка та номер автомобіля: водій ОСОБА_1 , автомобіль: RENAULT BK0942IP/ НОМЕР_1 ;
Додаткові умови: окреме авто, без будь-яких довантажень; вартість Т1 входить в ставку за перевезення; водій повинен контролювати завантаження та розміщення вантажу для уникнення перегризу на осі; добре закріпити вантаж ременями кріплення; якщо виникнуть питання з пошкодженням продукції – без повідомлення експедитора нічого не підписувати; перевізник/водій зобов`язаний після завантаження та/або митного оформлення: не покидати територію завантаження або митного оформлення без підтвердження експедитора; надіслати скановані або фото копії усіх необхідних документів на вантаж та для його транспортування (інвойс, специфікацію, CMR, митні документи та інші) для їх перевірки на пошту або на вайбер за номером 0680541973 та дочекатись їх перевірки; за порушення вищевказаних умов перевізник сплачує штраф експедитору у розмірі 100 євро.
Заявка погоджена позивачем, підписана представниками обох сторін та скріплена їх печатками.
Із міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 677281, складеної 21.05.2025 (а.с. 12), у графі 24 вбачається, що послуга перевезення за обумовленим у заявці маршрутом, виконана належним чином, без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача та замовника перевезень, міститься підпис відповідальної особи вантажоодержувача. 
В Заявці сторони погодили ставку за перевезення – 1750 євро по курсу НБУ на день вивантаження авто, яке згідно даними відтиску штампу німецької митниці, відображеного в графі 19 CMR, відбулося 28.05.2025, фактичної передачі товару вантажоотримувачу Sorokin HandelGmbh, Draisstr. 48, 67346 Speyer 30.05.2025, зокрема курс НБУ на вказану дату становив 46,8026 грн за 1 євро, що передбачало оплату перевезення в гривнях у сумі 81904,55 грн = (1750х46,8026). 
30.05.2025 за міжнародну транспортну послугу по маршруту Київська обл., м. Біла Церква, вул. Таращанська, 197- Draisstr. 48, 67346 Speyer, Deutschland згідно Договору та Заявки №33239-2 від 07.05.2025, позивачем оформлено рахунок на оплату № 550 на суму 81904 грн 55 коп.(а.с.10).
За твердженням позивача, після завершення міжнародного перевезення, ним 05.07.2025 направлено пакет документів на адресу відповідача поштовим перевізником ТОВ «НОВА ПОШТА» за експрес-накладною №20451199274325 на адресу: м. Черкаси відділення №3. Бульв Шевченка, 150 (а.с.14), які отримані відповідачем 08.07.2025 року згідно відомостям, які містяться в мережі інтернет на сервісі відстеження ТОВ «НОВА ПОШТА», однак, залишені без погодження та оплати.
02.10.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.10.2025 року, в якій вимагав невідкладно виконати грошове зобов`язання за Договором в сумі 81904 грн 55 коп. за надані позивачем послуги перевезення за заявкою відповідача, документи щодо перевезення отримані відповідачем,однак, не погоджені та не сплачені, заперечень проти погодження не заявлено, у разі несплати повідомив про намір звернення до суду з відповідним позовом, а також нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (а.с. 13, докази направлення а.с.51,52).
Відповідач отримав претензію 06.10.2025 року направлену засобами поштового зв`язку, у месенджері «Вайбер» (а.с.53) погодив оплату, однак, надані позивачем послуги не оплатив, що стало причиною звернення позивача в суд з даним позовом. 
За порушення строків оплати наданих послуг з перевезення позивач також нарахував відповідачу в порядку ч. 3 ст 549, ч.2 ст.625 ЦК України 12799 грн 55 коп. пені, 1413 грн 69 коп. 3% річних, 1898 грн 84 коп. інфляційних втрат, що також складають предмет даного позову. 
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору перевезення вантажів № 0705 від 07.05.2025, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.
Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань послуг перевезення вантажів, загальні положення про послуги, перевезення і транспортне експедирування визначені главами 63-64 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальні положення про договір – розділом ІІ книги 5 ЦК України, загальні положення про правочини – розділом IV книги 1 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України. 
Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 205 ЦК України визначені вимоги до форми правочину, способів волевиявлення. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ч. 2 ст. 527);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 3 ч. 1 ст. 611);
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);
договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639);
договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640).
Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.
Главою 64 ЦК України врегульовано відносини перевезення:
за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ст. 909);
у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920);
позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами) (ст. 926).
До договорів міжнародного дорожнього перевезення вантажів за винагороду транспортними засобами, за умови коли місце завантаження та місце розвантаження, вказані в контракті, знаходяться на території двох різних країн, застосовується Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вчинена в м.Женеві 19 травня 1956 року (надалі Конвенція КДПВ) до якої, згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», Україна приєдналась 1 серпня 2006 року.
Так, статтею 32 Конвенції встановлено, що подача позовів, які можуть виникнути в результаті перевезень, виконаних відповідно до Конвенції, може відбуватись впродовж одного року. Разом з тим, у випадку наявності у однієї із сторін навмисних дій чи вини, строк встановлюється в три роки.
Відповідно до викладених обставин справи та наведених норм законодавства суд вбачає, що договір перевезення вантажів № 0705 від 07.05.2025 року, укладений сторонами з дотриманням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, ними виконувався. 
Пунктами 2.1., 4.2. – Договору сторони погодили, що заявка є обов`язковою, невід`ємною та пріоритетною частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка підписана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки; ціна фрахту/заявки (ставка за перевезення) і строк її оплати узгоджуються сторонами та зазначаються в вавках. Якщо ціну фрахту (ставка за перевезення) визначено в іноземній валюті, то остаточні розрахунки між сторонами здійснюються в гривні за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (якщо інше не вказано в заявці), а у випадку, коли сторони визначили розмір неустойки/компенсації в іноземній валюті, то її оплата здійснюється також у гривні за офіційним курсом НБУ на день порушення/ події (якщо інше не вказано в заявці).
За Заявкою відповідача №32392 від 07.05.2025, позивачем надано послуги з організації перевезення вантажу дорожнім автотранспортним засобом за маршрутом Україна-Німеччина, що підтверджено даними товарно-транспортної накладної CMR № 677281, які не заперечені відповідачем у акті надання послуг №03005-7від 30.05.2025 на суму 81904 грн 55 коп.
Відповідач отримав 08.07.2025 документи позивача щодо перевезення вантажу за Договором, заявкою №32392 від 07.05.2025, актом надання послуг №03005-7від 30.05.2025 на загальну суму 81904 грн 55 коп., фактично погодив їх, однак, свій обов`язок з оплати отриманих від позивача послуг, не виконав.
Розмір фактично наданих позивачем послуг за заявкою відповідача від 07.05.2025 становить 81904 грн 55 коп, які останнім не сплачені, не заперечені та підтверджені наданими у справу належними і допустимими доказами, тому вимога позивача у вказаній сумі підлягає задоволенню.
У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача, згідно положень ч. 3 ст. 549 ЦК України пеню в сумі 12799 грн 55 коп. нараховану за період 18.07.2025-17.01.2026 року, згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України - 1413 грн 69 коп. 3% річних нарахованих за період 18.07.2025- 12.02.2026 року, 1898 грн 84 коп. інфляційних втрат нарахованих за період серпня-грудня 2025-січня 2026 року.
В заявці №3239-2 від 07.05.2025 сторони погодили умови оплати послуг перевезення - 100%, безготівковий розрахунок, відтермінування платежу протягом 7 робочих днів з дати отримання оригіналів документів (договір, Заявка, рахунок, акт 2 шт, ЦМР).
Оскільки рахунок на оплату №550 від 30.05.2025 за надані позивачем послуги з транспортних перевезень у міжнародному сполученні був отриманиий відповідачем 08.07.2025 року, з урахуванням умов заявки від 07.05.2025 кінцевий строк оплати є 17.07.2025 року.
Нормами ч. 1 ст. 546, ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
За приписами ст. 551 ч. 2 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум пені, 3 % річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 536, 549 - 552, 610-612, 614, 625 ЦК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, умовами Договору, їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, судом перевірено судом перевірені із застосуванням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в ІПС LIGA 360, з урахуванням методики розрахунку, доведеної судам листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р і рекомендацій викладених в п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 07.12.2013 № 14, спірні суми пені, 3% річних, інфляційних втрат, нараховані відповідно до умов Договору, на фактичну суму боргу, їх суд вважає правильними. Відтак вимоги позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у обрахованих позивачем розмірах. 
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його повністю з наведених вище підстав. 
На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. 

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255-256 ГПК України, господарський суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Логістик», ідентифікаційний код юридичної особи 45903668, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Шулежко Праведниці, 100, офіс 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Бетон Україна», ідентифікаційний код юридичної особи 42571539, місцезнаходження: 35360, Рівненська обл., Рівненський район, с. Велика Омеляна, вул. Присадибна, буд. 9Б – 81904 грн. 55 коп. боргу, 12799 грн. 55 коп. пені, 1898 грн. 84 коп. інфляційних втрат, 1413 грн. 69 коп. 3% річних, 2662 грн 40 коп. судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено 22.04.2026.

Суддя В.М. Грачов