П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/37112/25	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

01 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення перерахунку та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2019 по 02.11.2020, із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.06.2019 по 02.11.2020, із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 02.11.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 02.11.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 за ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про те, що у період з 27.06.2019 року по 02.11.2020 року він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . Під час проходження ним служби відповідач нараховував та виплачував грошове забезпечення у меншому розмірі, а саме без виплати індексації грошового забезпечення, з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (індексації - різниці) та без застосування при обчисленні грошового забезпечення у 2020 році прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2020 року.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що грошове забезпечення та поточна індексація грошового забезпечення виплачувались позивачу відповідно до вимог чинного законодавства та не підлягає перерахунку. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 01.11.2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017р. № 704.
Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 01.11.2020 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017р. № 704, з урахуванням раніше виплачених сум
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням в частині відмови у позові, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 27.06.2019 року по 02.11.2020 року, що підтверджується копією витягу с послужного списку, а тому задоволення позовних вимог в частині перерахунку та виплати грошового забезпечення по 01 листопада 2020 року є помилковим. Крім того, апелянт зазначив, що індексація грошового забезпечення є державною гарантією. Апелянт наголошував, що відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме: 1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4 463,15 грн. На переконання апелянта, з метою визначення права позивача на індексацію-різницю військова частина, як роботодавець, була зобов`язана застосувати посадовий оклад військовослужбовця на відповідній посаді та здійснити розрахунок грошового забезпечення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у період з 27.06.2019 по 01.11.2020 рр. проходив військову службу у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ); має статус учасника бойових дій, про що 08.04.2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видане посвідчення серії НОМЕР_3 .
Згідно даних з військового квитка серії НОМЕР_4 позивач є діючим військовослужбовцем.
За період з 27.06.2019 по 02.11.2020 позивачу не нараховано та не виплачено фіксовану індексацію грошового забезпечення, а грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 02.11.2020 обчислено без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт.
31 серпня 2025 року в інтересах позивача його представником подано адвокатський запит до військової частини НОМЕР_2 з проханням:
здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за весь час проходження служби відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078;
здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення у період за 2020 рік із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01 січня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Листом відповідача від 17.09.2025 року представника позивача повідомлено, що службову документацію НОМЕР_1 прикордонного загону за період з 2018 по 24.02.2022 роки було знищено. Щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення відповіді не надано.
Разом із відзивом на позовну заяву відповідачем долучено довідку від 25.12.2025, якою підтверджено, що позивач проходив військову службу у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України у період з 27.06.2019 по 01.11.2020. В останній день служби -01.11.2020 позивач виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів грошового забезпечення по НОМЕР_1 прикордонному загону (Військовій частині НОМЕР_2 ) у зв`язку із переміщенням/вибуттям для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_5 ); довідку розрахунок індексації грошового забезпечення №188 від 25.12.2025, відповідно до якої у період з вересня 2019 по жовтень 2020 позивачу нарахована та виплачена поточна індексація, базовий місяць – березень 2018 року; а також розрахункові листи за період липень 2019 - жовтень 2020 років.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2019 по 02.11.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, а також щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 02.11.2020 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання перерахувати та виплатити грошове забезпечення позивачу з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що з 29.01.2020 року у позивача виникло право на обчислення розміру посадового окладу і окладу за військове звання, шляхом застосування пункту 4 постанови №704 в первинній редакції, а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Відмовляючи у перерахунку грошового забезпечення за один день - 02 листопада 2020 року, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що службу у відповідача позивач проходив до 01 листопада 2020 року включно, а з 02.11.2020 року знаходився у розпорядженні начальника НОМЕР_6 прикордонного закону Державної прикордонної служби України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині виплати фіксованої суми індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутній розмір доходу за лютий 2018 і березень 2018 на військовій службі, а тому відсутня можливість настання такої обставини, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.2001 року № 1282-ХІІ визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Приписами ч.2 ст.5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Як встановлено п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
Поняття індексації-різниці викладено у абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
Додатково колегія суддів враховує, що поточна індексація грошового забезпечення за період з 2019 по 2020 рік не є предметом даного спору та виплачувалась позивачу, що підтверджується розрахунковими листами виплаченого позивачу грошового забезпечення, які долучені відповідачем до матеріалів справи.
Натомість позивач наголошує, що відповідач не нараховував і не виплачував йому індексацію – різницю грошового забезпечення у щомісячному фіксованому розмірі (4 463,15 грн).
З огляду на приписи пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для вірного вирішення справи, необхідно підтвердити чи спростувати доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці і що це право порушив відповідач.
Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У цій категорії спорів Верховний Суд неодноразово зауважував, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити (постанови від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 07.12.2023 у справі № 360/381/23, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 06.07.2023 у справі № 560/6684/22, від 15.08.2023 у справі № 400/3784/22, від 19.12.2024 року у справі № 420/11410/23).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту, а саме зобов`язання нарахувати індексацію, без визначення її конкретного розміру, не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача.
Як зазначено вище, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
З урахуванням вищевикладеного та актуальної та сталої правової позиції Верховного Суду, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року складає 1762 грн*253,30%= 4 463,15 грн. 
За висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі постанови № 704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Натомість за обставин цієї справи посадовий оклад позивача, який був прийнятий на військову службу до ВЧ НОМЕР_2 27 червня 2019 року, у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього 27.06.2019 року на посаду.
Оскільки у лютому та у березні 2018 року, тобто на час набрання чинності постанови № 704, позивач не проходив військову службу, підвищення його посадового окладу не відбулось.
Право на отримання індексації-різниці, виходячи із суми можливої індексації 4 463,15 грн, мали ті військовослужбовці, які проходили військову службу щонайменше у лютому 2018, отримували грошове забезпечення на підставі постанови №1294, і за наслідками набрання чинності постанови № 704 з 01 березня 2018 року загальний грошовий дохід яких не збільшився.
Оскільки у позивача відсутній розмір доходу за лютий 2018 і березень 2018 на військовій службі, відсутня і можливість настання такої обставини, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Викладене виключає право позивача на нарахування індексації-різниці грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові по справі від 04 квітня 2024 року у справі №160/2481/23.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення по 01 листопада 2020 року включно, а не по 02 листопада 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
З довідки відповідача від 25.12.2025 року № 2904 вбачається, що дана довідка видана на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу на посадах в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військовій частині НОМЕР_2 ) в період часу з 27.06.2019 по 01.11.2020. Безпосередньо 01.11.2020 був виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів грошового забезпечення по НОМЕР_1 прикордонному загону (Військовій частині НОМЕР_2 ) зв`язку із переміщенням/вибуттям для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).
Викладене підтверджується записами у військовому квитку позивача, в якому датою виключення позивача зі списків ВЧ НОМЕР_2 зазначено 01.11.2020 року, відповідно до наказу № 582-ОС від 30.10.2020 року (а.с.13).
З вищенаведеного слідує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що грошове забезпечення позивач отримував у відповідача по 01 листопада 2020 року, оскільки це було днем виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 .
Оскільки ВЧ НОМЕР_2 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не надає оцінку рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року в цій частині.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 01 січня 2026 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко