ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15577/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 р. (суддя Прудник С.В) в адміністративній справі №160/15577/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення і виплати йому грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення з 24 березня 2022 р. по 31 липня 2022 р. включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 р. № 704;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити йому з 24 березня 2022 р. по 31 липня 2022 р. включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з 
урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 24 березня 2022 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати йому грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення з 01 серпня 2022 р. по 04 липня 2024 р. включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 р. № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому з 01 серпня 2022 р. по 04 липня 2024 р. включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01 серпня 2022 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_4 та Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати йому грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку з 05 липня 2024 р. по 19 вересня 2024 р. включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 р. № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому з 05 липня 2024р. по 19 вересня 2024 р. включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Тйому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 05 липня 2024 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення;
- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити фінансування розпорядника коштів другого рівня з бюджетної програми видатків номер 2101020 коштів для проведення виплати йому невиплаченого грошового забезпечення за період служби з 24 березня 2022 р. по 31 липня 2022 р., з 01 серпня 2022 р. по 04 липня 2024 р. та з 05 липня 2024 р. по 19 вересня 2024 р., виходячи із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 та Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не включенні до складу його грошового забезпечення сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022 - 2024 р.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити йому компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022 - 2024 р., обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток за весь час затримки виплати;
- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити фінансування розпорядника коштів другого рівня з бюджетної програми видатків номер 2101020 коштів для проведення виплати йому невиплаченої компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022 - 2024 р., обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 у період з 24 березня 2022 р. по 04 липня 2024 р. включно проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , у період з 05 липня 2024 р. по 19 вересня 2024 р. включно проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в листом повідомлено, що Військова частина НОМЕР_2 в період з 01 січня 2022 р. по 01 серпня 2022 р. була зарахована на фінансове забезпечення на його грошове забезпечення, а Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_3 з 01 серпня 2022 р. зараховано на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 . В період проходження ОСОБА_1 військової служби його посадовий оклад та оклад за військове звання, а також всі інші належні йому за цей період додаткові види грошового забезпечення, розраховувалися виходячи із розміру 1762,00 грн., замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного року. Також, до грошового забезпечення ОСОБА_1 для розрахунку йому компенсації за невикористані дні відпусток, протиправно не було враховано суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивач посилається на норми трудового законодавства, а саме - статті 116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Водночас, на військовослужбовців поширюються не тільки норми трудового законодавства, а ще й норми спеціальних нормативно-правових актів, а саме - Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. №1153/2008 та Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України №260 від 07 червня 2018 р. Слідуючи положенням вказаних нормативно-правових актів, на підставі рапорту позивача, відповідно до якого він надав свою згоду на виключення його зі списків особового складу військової частини до проведення усіх необхідних розрахунків, повний розрахунок із ним був проведений у жовтні 2024 року, тобто у місяці, наступному після звільнення. 
У поданій апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивач військову службу у Міноборони не проходив та на грошовому забезпеченні не перебував. Головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України, приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня. До Міноборони не надходили заявки на кошти для виплати грошового забезпечення позивачу.
У поданій апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано про відсутність підстав для розрахунку грошового забезпечення та інших виплат позивача, виходячи зі збільшення прожиткового мінімуму кожний рік. Пунктом 6 Постанови КМУ №103 від 21 лютого 2018 р. до Постанови КМУ №704 були внесені зміни, за якими при визначенні розміру окладу, врахуванню підлягав саме розмір прожиткового мінімуму, встановлений станом на 1 січня 2018р. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 р. у справі №826/6453/18 було визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови КМУ №103. При цьому, чинне законодавство України не передбачає жодних випадків поняття «відновлення» в силі нормативних актів Уряду, які у встановленому порядку втратили чинність. Вимоги позивача про нарахування компенсації грошового забезпечення та компенсації за невикористану відпустку є передчасними. На момент звернення до суду було відсутнє порушення прав позивача збоку Міністерства оборони України, а тому не було підстав для задоволення пред`явлених до нього вимог. Додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, що за певних умов виплачується в період дії воєнного часу. Згідно норм Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 р. №260, при розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, не мають враховуватися.
Письмові відзиви на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили.
Позивач направив до апеляційного суду заяву, в якій просить вийти за межі вимог апеляційної скарги відповідача та скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за період служби з 20.05.2023 по 18.06.2025 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 у період з 24 березня 2022 р. по 04 липня 2024 р. включно проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , у період з 05 липня 2024 р. по 19 вересня 2024 р. включно проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено позивача, що Військова частина НОМЕР_2 в період з 01 січня 2022 р. по 01 серпня 2022 р. була зарахована на фінансове забезпечення на його грошове забезпечення, а Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_3 з 01 серпня 2022 р. - на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 . Судом встановлено, що всі нарахування грошового забезпечення здійснював ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24.03.2022 по 31.07.2022, а у період з 01.08.2022 по 19.09.2024 - військова частина НОМЕР_1 .
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 січня 2020 р. - дня набрання чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, діє редакція п. 4 Постанови №704, яка передбачає обрахунок розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт. Що стосується умов обчислення розміру компенсації за невикористані позивачем як військовослужбовцем дні щорічної відпустки судом вказано, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260, не містить жодних застережень щодо заборони урахування даної винагороди винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації. Щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму не виплаченого грошового забезпечення, суд першої інстанції вказав, що відповідно до положень Закону №2050-ІІІ та практики Верховного Суду, відповідні вимоги не є передчасними та підлягають задоволенню.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно 
до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Щодо заяви позивача про необхідність виходу за межі апеляційної скарги відповідача.
Колегія суддів, в першу чергу, звертає увагу позивача на ту обставину, що перегляд рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку здійснюється виключно за апеляційною скаргою, правом на подачу якою, згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, наділені учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. 
Позивач, по-перше, рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржив, тому заявлені ним вимоги в іншому, ніж апеляційна скарга, процесуальному документі, розгляду по суті не підлягають. По-друге, суд першої інстанції задовольнив позовну заяву повністю. По-третє, спірний період у позовній заяві визначений самим позивачем як з 24.03.2022 по 19.09.2024. Період грошового забезпечення позивача з 20.05.2023 по 18.06.2025 виходить за предмет позову, тому судом першої інстанції не розглядався. 
Щодо доводів апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно відсутності підстав для розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військове звання, а також всіх інших додаткових видів грошового забезпечення позивача, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного року, слід зазначити наступне. 
01 березня 2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 4 якої в редакції, чинній на момент прийняття (30 серпня 2017 р.) визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
24 лютого 2018 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Верховний Суд у постанові від 02 серпня 2022 р. у справі № 440/6017/21 дійшов таких висновків:
"- з 01 січня 2020 р. положення пункту 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з цією постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
- встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням".
У подальшому аналогічні висновки були також викладені Верховним Судом ще у ряді у постанов, зокрема від 31 серпня 2022 р. у справі № 120/8603/21-а, від 12 вересня 2022 р. у справі № 500/1813/21, від 22 вересня 2022 р. у справі № 500/3840/21, від 16 листопада 2022 р. у справі № 120/648/22-а, від 22 березня 2023 р. у справі № 340/10333/21, від 06 лютого 2023р. у справі № 160/2775/22, від 19 вересня 2023 р. у справі № 160/15756/21.
Окрім того, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 р. у справі №520/5814/24 зазначив, що під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, яка набрала чинності 20 травня 2023 р., якою визначено фіксовану розрахункову величину — 1762,00 грн.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для розрахунку розміру посадового окладу, окладу за військове звання, а також всіх інших додаткових видів грошового забезпечення позивача за період з 24 березня 2022 р. по 31 липня 2022 р., з 01 серпня 2022 р. по 04 липня 2024 р. та з 05 липня 2024 р. по 19 вересня 2024 р., виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного року.
Водночас, колегія суддів вважає безпідставним зобов`язання відповідачів при розрахунку грошового забезпечення позивача за спірні періоди враховувати розмір посадового окладу - не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, як про це просив позивач у позовній заяві.
У постанові від 21 січня 2026 р. у справі №280/12030/24 Верховний Суд зазначив, що "відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону № 1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Оскільки приписи пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, то в цьому випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року".
У наведеній вище справі Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині застосування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати як мінімальної величини при перерахунку грошового забезпечення позивача за спірні періоди.
В силу дії приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів апеляційного суду застосовує зазначені правові висновки Верховного Суду, внаслідок чого резолютивна частина оскарженого рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення формулювання "(але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)".
Щодо доводів апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 про безпідставне задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про нарахування компенсації грошового забезпечення, як передчасної. 
Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Водночас, використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення (постанови Верховного Суду від 17 листопада 2021 р. у справі №460/4188/20, від 27 липня 2022 р. у справі №460/783/20, від 11 травня 2023 р. у справі №460/786/20, від 22 травня 2025 р. у справі №160/19149/23).
Також, Верховний Суд в постанові від 02 квітня 2024 р. у справі №560/8194/20 відступив від висновків, викладених у постановах від 09 червня 2021 р. у справі №240/186/20, від 17 листопада 2021 р. у справі №460/4188/20, від 27 липня 2022 р. у справі №460/783/20, від 11 травня 2023 р. у справі №460/786/20 вказав, що у особи виникає право на звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, незалежно від факту її звернення до органу із відповідною заявою та отримання відмови
Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд в постанові від 30 вересня 2025 р. у справі №160/10768/24.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення. 
Разом з тим, колегія суддів вважає передчасними позовні вимоги, що були пред`явлені позивачем до Міністерства оборони України, і які задоволені судом першої інстанції.
Так, частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскарженим рішенням суду першої інстанції не встановлена обставина порушення Міністерством оборони України прав позивача. Як зауважено в апеляційній скарзі Міністерства оборони України, головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України, приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня. До Міноборони не надходили заявки на кошти для виплати грошового забезпечення позивачу, тому підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 про відсутність підстав при розрахунку компенсації за невикористані позивачем дні відпустки із включенням до неї суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, слід зазначити наступне. 
У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1,14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 р. № 260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється, виходячи із посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, із урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2026 р. №420/77/25 вказано, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, виплачується лише у період дії воєнного стану, в залежності від виконання завдань, її розмір не є сталим, тобто вона має тимчасовий характер, тому не може бути врахована у розмір грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки військовослужбовцю.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно відсутності підстав включити позивачу до розрахунку компенсації за невикористані ним дні відпустки суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині. 
За результатом перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування та зміни рішення суду першої інстанції в частині та прийняття нового рішення у відповідній частині.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 р. в адміністративній справі №160/15577/25 - скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, і зобов`зання здійснити такий перерахунок, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог - відмовити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 р. в адміністративній справі №160/15577/25 - скасувати в частині задоволення позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у їх задоволенні.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 р. в адміністративній справі №160/15577/25 - змінити, виключивши із його резолютивної частини формулювання - "(але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)".
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 р. в адміністративній справі №160/15577/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 10 березня 2026 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий