Справа №339/56/26 
17 
2-о/339/15/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Скригун В.В. 
за участю секретаря Ганчар Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: атестату №4359 від 12 листопада 1988 року, виданого Дрогобицьким середнім професійно-технічним училищем №54, в якому неправильно вказано її ім`я « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_2 ».
Мотивуючи свої вимоги заявник вказує, що при зверненні до Головного управління ПФ про оформлення пенсії, у зв`язку з досягнення пенсійного віку, отримала повідомлення, що під час підрахунку страхового стажу ними не було враховано, період навчання у Дрогобицькому середньому професійно-технічному училищі №54, оскільки виявлено неточності у атестаті, в якому вказано ім`я ОСОБА_2 , що суперечить свідоцтву про народження та паспорту, де вона записана як ОСОБА_2 . Виправити допущену помилку у вищевказаному документу неможливо, оскільки навчальний заклад ліквідований.
Ухвалою від 06 лютого 2026 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в заяві. Згідно заяви від 18.03.2026 року долучила письмові докази та просила розгляд справи завершувати без її участі.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, подав пояснення, в якому зазначає, що при опрацюванні працівниками Головного управління поданої ОСОБА_1 заяви та доданих документів, до страхового стажу заявниці не враховано період навчання з 01.09.1986 року по 11.11.1988 рік у Дрогобицькому середні професійно-технічному училищі № 54, оскільки виявлено неточності, а саме: неправильно вказано її ім`я « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 », що суперечить даним свідоцтва про народження та паспорту, де ім`я вказано - « ОСОБА_2 ».
Пунктом 1 розділу “Загальні положення” Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 01 січня 2004 року.
Відповідно до п. 8 Порядку 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у професійних навчально-виховних закладах. Зокрема, підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до п.1 Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України 26.06.1992 № 2503-ХІІ визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.
Пунктом 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ- 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в МЮУ 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, що під час подання заяв, передбачено, що під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу 1 цього Порядку (тобто заяв про призначення, перерахунок пенсії), особою пред`являється паспорт громадянина України.
Тому, дані щодо прізвища, ім`я та по батькові особи, зазначені в інших документах особи, повинні відповідати даним її паспорта.
Пунктом 4.1 - 4.13 Порядку визначено алгоритм дій щодо приймання, оформлення і розгляду документів, поданих заявником для призначення (перерахунку пенсій, вимоги по їх оформленню.
Згідно із п. 4.2 розділу IV Порядку 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійсню прийом та обслуговування осіб, зокрема, ідентифікує заявника (його представника).
А тому, вважає, що встановлення юридичного факту згідно заяви ОСОБА_1 про належність атестату про навчання повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства України, на основі повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи, на яких ґрунтується подана заява при об`єктивній оцінці доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи з вирішення питання по суті. Просить суд врахувати дане пояснення, а розгляд справи поводити без участі представника Головного управління (а.с.16-20).
При таких обставинах, неявка сторін за умови подання відповідного клопотання, не суперечить вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Порядок розгляду справ окремого провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, за процедурою якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, внормований Розділом ІУ ЦПК України.
Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України врегульований розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд розглядає справи зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (пункт 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З п. 12 вказаної постанови вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Болехів Долинського району Івано-Франківської області (а.с.9).
Заявник уклала шлюб з ОСОБА_4 , на підставі цього змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Даний шлюб розірваний 26 травня 1992 року (а.с.8).
Заявник звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про призначення пенсії в зв`язку з досягненням пенсійного віку, однак під час перевірки її документів було встановлено, що згідно паспортних даних її прізвище, ім`я по батькові - « ОСОБА_1 », а в атестаті № НОМЕР_1 про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища №54 м. Дрогобич на базі середньої освіти за професією – швачки-мотористки по виготовленню верхнього одягу прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано як « ОСОБА_1 ».
Підставою для неврахування наявного у неї трудового стажу стало те, що у атестаті ім`я заявниці зазначено з помилкою, а саме « ОСОБА_2 », що не відповідає її паспортним даним. Неправильне зазначення її анкетних даних в атестаті, унеможливлює призначення пенсії.
Факт належності ОСОБА_1 атестату № НОМЕР_1 , який виданий 12.11.1988 Дрогобицьким СПТУ, підтверджується в судовому засіданні наступними доказами: паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданого 29.05.2019, копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 25.03.1971, в яких збігаються прізвище та по батькові заявниці, окрім того суд враховує, що вказаний вище атестат видано саме заявниці.
Вказана помилка в написанні імені заявниці у вказаному атестаті виникла через людський фактор, яким є неуважність при їх оформленні.
Заявниця не несе відповідальності за заповнення атестату, оскільки записи у нього вносилися відповідальним працівником училища, а не особисто нею.
Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що факт належності атестату заявниці встановлений судом на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, має юридичне значення, оскільки впливає на пенсійне забезпечення заявниці, суд задовольняє заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності атестату, який виданий Дрогобицьким середнім професійно-технічним училищем № 54 на ім`я ОСОБА_1 .
При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 (остаточне 18.09.2015 ), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 211, 247, 293, 315, 319 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу – задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , правовстановлюючого документу – атестату № НОМЕР_1 , виданого 12 листопада 1988 року Дрогобицьким середнім професійно-технічним училищем №54, в якому неправильно вказано ім`я ОСОБА_2 замість вірного- ОСОБА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_4 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області - місцезнаходження вул. С.Стрільців, 15 м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 20551088.

Суддя: Скригун В. В.