УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/5668/25 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М. 
Категорія 70  Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у місті Житомирі цивільну справу № 274/5668/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бердичівський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати аліментів
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Якименко Микола Миколайович
на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року, постановлену під головуванням судді Вдовиченко Т.М.
в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила звільнити її від сплати заборгованості з аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в рамках ВП №76264465, за період з грудня 2020 року по жовтень 2023 року в сумі 179 784, 35 грн на підставі ч. 2 ст.197 СК України.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року цивільну справу за вищезазначеним позовом передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, відповідач ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Зокрема, представник апелянта посилається на те, що фактично ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №761/37027/20 та актом щодо підтвердження місця фактичного проживання громадян від 12 квітня 2023 року. Вважає, що належними і допустимими доказами підтверджено перебування відповідача ОСОБА_2 та його сина саме за вищевказаною адресою.
Зазначає, що місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України. Таким чином, с. Гатне Фастівського району (раніше Києво-Святошинський район) Київської області відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Таким чином, на думку представника, наведене призвело до незаконної передачі справи до Шевченківського районного суду міста Києва, що в подальшому може бути підставою для скасування судових рішень, ухвалених за результатами розгляду справи, на підставі частини першої статті 378 Цивільного процесуального кодексу України, пункт 6 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України. 
Позивач скористалася своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На спростування доводів апеляційної скарги вказувала, що судом першої інстанції правомірно направлено справу до Шевченківського районного суду м. Києва, тому що розгляд даної справи належить до територіальної підсудності саме цього суду. Враховуючи, що предметом позову в даній справі є звільнення від сплати аліментів, підстав для застосування приписів ч.1 ст.28 ЦПК України не встановлено. А оскільки ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:АДРЕСА_2 , що слідує з відомостей Єдиного державного демографічного реєстру від 15.08.2025 №1671508, яка відноситься до територіальної підсудності саме Шевченківського районного суду м. Києва, тому судом першої інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7 та ч.2 ст. 369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21)).
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.03.2026 року, є дата складення повного судового рішення 27.03.2026 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Передаючи цивільну справу до Шевченківського районного суду м. Києвадля розгляду за підсудністю, суд виходив з того, що згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Оскільки зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_2 значиться за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до територіальної підсудності Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд цієї справи належить до територіальної підсудності Шевченківського районного суду міста Києва.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Право на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів для усіх фізичних та юридичних осіб гарантовано Конституцією України.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Так за правилами ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, а за позовами до юридичних осіб - в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, статтею 28 ЦПК України встановлені категорії справ, для яких передбачено вибір підсудності справи позивачем.
Так, частина 1 статті 28 ЦПК України визначає вичерпний перелік позовних заяв, що стосуються аліментів, які можуть бути пред`явлені за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а саме: позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин.
Вказаною статтею не передбачено підсудність за вибором позивача позовів про звільнення від сплати аліментів. 
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (ч. 9 ст.187 ЦПК України).
Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, наявних в матеріалах справи, зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Бердичівського міськрайонного районного Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про звільнення її від сплати заборгованості з аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , в рамках ВП №76264465 частково, за період з грудня 2020 року по жовтень 2023 року в сумі 179 784, 35 грн на підставі ч. 2 ст.197 СК України.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 489/4826/16-ц, позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, пов`язані з невиконанням обов`язку по утриманню, та можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача у випадку звернення з відповідними позовними вимогами лише одержувача аліментів.
Оскільки позивач ОСОБА_1 є платником аліментів, а не їх одержувачем і пред`явлений нею позов стосується звільнення від сплати аліментів, то у даному випадку правила альтернативної підсудності не діють, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу вказаної справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Колегією суддів встановлено, що позов ОСОБА_1 в розумінні положень статті 28 ЦПК України не належить до переліку справ, в яких встановлена альтернативна підсудність за вибором позивача, а отже, відповідно до норм частини 1 статті 27 ЦПК України, пред`явлений позивачем позов повинен розглядатися судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься місце проживання відповідача ОСОБА_2 , тобто Шевченківським районним судом м. Києва.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про направлення цивільної справи до Києво-Святошинського районного суду Київської області, оскільки ОСОБА_2 зі своїм сином фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , колегія апеляційного суду відхиляє, враховуючи наступне.
За приписами частин 6-9 статті 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.
За визначенням, наданим в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі Закону): місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Положеннями частин 1, 10, 17 статті 6 цього Закону визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Отже, чинним законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.
Спір у даній справі до альтернативної або виключної підсудності не віднесений, тому даний позов підлягає розгляду з дотриманням загальних правил підсудності.
За даними відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 26 березня 2026 року № 2520213 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває за межами територіальної підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Сам факт проживання не підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування відповідача, як цього вимагає положення статті 27 ЦПК України.
Відповідач у справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який підпадає під юрисдикцію Шевченківського районного суду м. Києва, тому з урахуванням наведеного дана справа не підпадає під територіальну юрисдикцію Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Враховуючи вищенаведені норми законодавства, підстави та предмет позову, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про направлення справи за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача, таким, що відповідає вимогам процесуального закону щодо визначення територіальної підсудності.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Якименко Микола Миколайович, залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді