ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1151/26 Справа № 175/18792/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року Кривий Ріг 
21.04.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Семенчук Ю.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Семенчук Ю.М. та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування поданого клопотання захисник вказала, що подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу 23.01.026р. тобто в межах строку на апеляційне оскарження, проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 269.02.2026р. її апеляційну скаргу було повернуто через ненадання договору про правничу допомогу, що є підтвердженням її повноважень.
Захисник, подаючи апеляційну скаргу повторно, прохала визнати вказану причину поважної строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважними та дійшов висновку, що вказаний строк підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник:
- вважає, що оскаржувана постанова є необ`єктивною і необґрунтованою, оскільки не враховано правовий статус особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та проігноровано грубе порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тобто він є особливим суб`єктом, до якого повинен застосовуватися спеціальний порядок огляду, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП;
- прохає постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2026р. про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі № 175/18792/25 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник Семенчук Ю.М. повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, клопотання про відкладення судового розгляду не подали, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. 

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 29 вересня 2025 року, приблизно о 22 годині 25 хвилин, біля будинку № 54 по вул. Василя Стуса в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «WOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, (результат за допомогою приладу – газоаналізатору «Драгер Alcotest 6820 АRНJ-0264» – позитивний, 1,40 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

Суд першої інстанції після дослідження та оцінки сукупності доказів у справі вважав, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тестування на алкоголь, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, відеозаписом.
Дослідивши та оцінивши сукупність доказів у справі, суд першої інстанції вважав, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами беззаперечно підтверджено факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, продуття на вимогу працівника поліції газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, за результатом якого встановлено стан алкогольного сп`яніння із показником 1,40‰, ОСОБА_1 результат показника газоаналізатора не заперечував. Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції було допущено спрощений підхід до розгляду справи, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що судом не було враховано правовий статус особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та проігноровано грубе порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тобто він є особливим суб`єктом, до якого повинен застосовуватися спеціальний порядок огляду, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП, є безпідставними за таких підстав.
Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.
У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.
Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) – як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).
У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями.
При цьому адміністративні стягнення за правопорушення за ст. 130 КУпАП та ст. 172-20 КУпАП мають різні правові наслідки, а саме за грубе порушення ПДР особа позбавляється спеціального права – керування транспортними засобами, як об`єктом підвищеної небезпеки. 

Таким чином, доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Проте суд апеляційної інстанції встановив, що при накладенні на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог КУпАП та адміністративне стягнення у виді штрафу наклав у фіксованій грошовій сумі - у розмірі 17 000грн., що в свою чергу суперечить вимогам санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення стягнення на винувату особу у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника Семенчук Юлії Миколаївни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити. 

Апеляційну скаргу захисника Семенчук Юлії Миколаївни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя