Справа № 740/758/26
Провадження № 2-а/740/13/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року       місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, капрала поліції Відділення поліції №4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Кротенка Антона Володимировича, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, - 

встановив:

16.02.2026 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазанчивши, що постановою від 04.02.2026 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП і призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. З даною постановою він не згодний, вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно постанови він порушив вимоги п.2.1.а ПДР, а саме не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, за що відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП. При цьому, диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Зазначив, що він мав посвідчення водія, видане 28.02.2017 органом ТСЦ 7443, запис №19921017-06170, номер документа ВХР037175, категорія А,В. Автомобіль, яким він керував марки «Volkswagen Transporter», НОМЕР_1 , за своїми технічним характеристиками відноситься до категорії транспортних засобів, що птебують наявності у водія посвідчення категорії «В». Кваліфікація за ч.2 ст.126 КУпАП, є неправильною. Таким чином, помилка у визначенні кваліфікації діяння прямо впливає на законність прийнятого рішення, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню через порушення норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.02.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.
17.03.2026 від Головного управління національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги не визнають та зазначають, що 04.02.2026 о 16-42 год у м.Носівка по вул.Ніжинський Шлях, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а. ПДР. Поліцейським під час зупинки водія було встановлено, що ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Під час спілкування поліцейського з позивачем було встановлено, що останній обізнаний про факт позбавлення його права керування транспортними засобами на підставі постанови Шосткинського районного суду від 20.06.2024 у справі № 589/2773/24, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортими засобами на 1 рік. На відеозаписі з нагрудного відео реєстратора зафіксовано, що позивач підтвердив факт позбавлення його права керування транспортними засобами, а також повідомив, що процедуру відновлення права керування після закінчення строку позбавлення він не проходив, зокрема не складав теоретичного та практичного іспитів у сервісному центрі МВС. Позивач пояснив, що продовжує керувати транспортним засобом з підстав того, що його посвідчення водія відображається у мобільному за стосунку «Дія», у зв`язку з чим, він вважає свої дії законними. Таким, чином, під час перевірки документів у водія, було встановлено, що останній не вчинив дій для набуття права керування та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а тому не мав права керувати транспортними засобами, поки не складе іспити в ТСЦ після позбавлення права керування. Поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивача було повідомлено про суть вчиненого правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови, поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними. Просили відмовити у задоволенні позову.
Відповідач капрал поліції Відділення поліції № 4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Кротенко Антон Володимирович відзив на позовну заяву не подав.
На підставі ст.262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3400 гривень за те, що 04.02.2026 о 16-42 год ОСОБА_1 у м.Носівка по вул.Ніжинський Шлях, 76, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка у тому числі не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до п.2.1 а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно п.2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до п.20 Положення, повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.
З матеріалів справи вбачається, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6614341 від 04.02.2026 відносно ОСОБА_1 було винесено у зв`язку з тим, що останній будучи позбавленим права постановою Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2024 у справі №589/2773/24. Строк позбавлення права закінчився, однак після закінчення строку позбавлення, ОСОБА_1 не поновив своє посвідчення водія, відповідно до порядку встановленого п. 20 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».
Копія постанови Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2024 у справі №589/2773/24 суду відповідачем до суду не подана.
Разом з тим, ненадання відповідачем копії вказаної постанови за наявності посилання на номер справи не позбавляє суд можливості перевірити обставини наявності вказаного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР). 
Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду, сформованого у постанові від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц, згідно з яким суд має право самостійно перевіряти відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Так, згідно наявної в ЄДРСР постанови Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2024 у справі №589/2773/24, провадження 3/589/1299/24, яка набрала законної сили 02.07.2024, вбачається, що ОСОБА_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та на нього накладене адміністравтивне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь розгляді справи, а тому суд вважає, що останній був обізнаний про результат її розгляду, а саме про ухвалення щодо нього вказаної постанови.
Окрім цього, на долученому відеозаписі позивач сам визнає факт позбавлення його прав керування, при цьому пояснює, що керує автомобілем на підставі посвідчення водія, яке відображається у застосунку «Дія».
Таким чином, пред`явлене поліцейському позивачем через застосунок «ДІЯ», на підтвердження права керування транспортним засобом, посвідчення водія є недійсним, оскільки постановою Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2024 у справі №589/2773/24, ОСОБА_1 позбавлено цього права керування транспортними засобами, а нового посвідчення позивачем не надано, до матеріалів справи не долучено.
Стосовно посилання позивача на наявність помилки у визначенні кваліфікації діяння, що прямо впливає на законність прийнятого рішення, суд зазначає, що на момент винесення оскаржуваної постанови, позивач, будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду, не поновив у встановленому законом порядку своє право на керування транспортними засобами, у зв`язку з чим він вважався таким, що позбавлений права керування транспортними засобами. Адміністративна відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем було допущено порушення вимог п. 2.1.а. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення відповідачем жодної з вимог, передбачених ч.2 ст.2 КАС України. Зокрема не знайшли свого підтвердження порушення принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.
Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України.
Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O’Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Вжиті судом заходи забезпечення позову ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області суду від 03.03.2026 зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
Керуючись ч.1 ст.122, 251, 280 КУпАП, ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, капрала поліції Відділення поліції №4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Кротенка Антона Володимировича, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення відмовити.
Заходи забезпечення позову відповідно ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області суду від 03.03.2026 продовжують діяти до набрання даним рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна