П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/6348/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
26 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала на протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо оформлення неналежним чином копій відзивів та додатків до них, оформлення неналежним чином розрахунків пенсії. Позивач вважає, що правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у задоволенні позову відмолено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, що призначена за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (надалі Закон № 2262-ХІІ).
Позивач вказує, що неодноразово зверталася з позовними заявами до Вінницького окружного адміністративного суду на протиправні дії Пенсійного фонду.
Позивач вважає, що відповідач направляє відзиви до суду без підпису представника, без копій доданих до відзиву документів та доказів. Розрахунки пенсії відповідач надсилає не оформленими належним чином на окремих аркушах, без вказівки підстав перерахунку, не завіреними належним чином, які неможливо використовувати їх як документ чи доказ в суді.
Отже, позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з оскарженням дій головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо оформлення неналежним чином копій відзивів та додатків до них, оформлення неналежним чином розрахунків пенсії ОСОБА_1 .
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
Так, в апелянт наполягає на тому, що пенсійним органом не здійснюється направлення належно оформлених відзивів позивачу, оскільки такі надсилаються без підписів представника та печатки організації.
З даного приводу колегія суддів зазначає, що основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV (далі Закон № 851-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 851-IV суб`єкти електронного документообігу - автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов`язків у процесі електронного документообігу.
Статтею 5 вищевказаного Закону визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Стаття 6 Закону № 851-IV передбачає, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Тобто, електронний підпис прирівнюється до особистого підпису людини, а також містить ідентифікаційні її дані, які дають змогу однозначно встановити особу підписанта.
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 24.07.2020 затверджено Інструкцію з діловодства в Пенсійному фонді України.
Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції, основною формою провадження діловодства в Головному управлінні є електронна.
Документування управлінської інформації у Фонді здійснюється в електронній формі із застосуванням кваліфікаційного електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу.
Згідно із п.4 Розділу І Інструкції, до електронних документів, підписаних (погоджених) із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або засвідчених електронною печаткою, вимагати відтворення візуального підпису або відбитка печатки незалежно від особливостей оформлення документів не допускається.
Отже, суд відхиляє доводи позивача, що відповідач направляє їй відзив без підпису представника, оскільки вони відписані електронним підписом, що прирівнюється до власноручного підпису.
Позивач у позовній заяві посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.05.2019 у справі № 160/7887/18, де Верховний Суд зазначив, що під час перевірки копій документів, що підтверджують повноваження представників, на предмет їх відповідності статті 59 КАС України, слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.
Однак, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, вказана судова практика не є релевантною до обставин цієї справи, оскільки досліджуваний Верховним Судом Національний стандарт ДСТУ 4163-2003 втратив чинність 01.09.2021.
Водночас, чинним на сьогодні є Національний стандарт ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", який затверджений наказом ДП "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 р. № 144 .
Відповідно до п.5.32 вказаного стандарту ДСТУ 4163:2020 у разі створення примірника електронного документа з паперовим носієм інформації на ньому проставляють штрих-код або QR-код, що містить: скорочене найменування юридичної особи, дату реєстрації, реєстраційний індекс.
QR-код також має містити відомості про підписання електронного документа або накладення електронної печатки, а саме: прізвище, ім`я, по батькові підписувача або найменування юридичної особи (для електронної печатки), номер сертифіката і строк його дії. Окрім того, QR-код додатково має містити дати накладання кваліфікованих електронних підписів і печаток на електронний документ, що беруть із кваліфікованих електронних позначок часу.
Оглянувши долучений до позовної заяви відзив, суд першої інстанції встановив, що документ в нижньому правому кутку має штрих-код, який містить найменування юридичної особи, дату реєстрації, реєстраційний індекс, а саме, 26.05.2025 0200-0802-8/58500. QR-код містить відомості про підписання електронного документа, а саме: прізвище, ім`я, по батькові підписувача, номер сертифіката.
Щодо печатки, відповідно до п.5.23 стандарту ДСТУ 4163:2020, юридичні особи, що відповідно до положення (статуту) мають гербову печатку або основну круглу печатку юридичної особи із зазначенням найменування та ідентифікаційним кодом ЄДРПОУ, можуть засвідчувати на документі підпис посадової (відповідальної) особи. Перелік документів, підписи на яких потрібно скріплювати печаткою юридичної особи, визначає юридична особа на підставі законодавства та з унесенням в інструкцію з діловодства.
Відбиток печатки в усіх реквізитах електронного документа, до складу яких він входить, замінюють електронною печаткою, що створюється відповідно до вимог законів України.
З аналізу наведеного положення в сукупності із п.5.32 вказаного стандарту ДСТУ 4163:2020 проставлення QR-код є електронною печаткою із накладанням кваліфікованих електронних підписів.
В силу приписів п.4 Розділу І Інструкції з діловодства в Пенсійному фонді України до електронних документів, підписаних (погоджених) із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або засвідчених електронною печаткою, вимагати відтворення візуального підпису або відбитка печатки незалежно від особливостей оформлення документів не допускається.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що надісланий відповідачем відзив містить обов`язкові реквізити електронного документу із застосуванням кваліфікованого електронного підпису.
Щодо інших відзивів, то слід врахувати, що відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, заявами по суті є позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення.
Отже, заяви по суті є процесуальними документами у кожній адміністративній справі, і оцінка їм надається судом, який розглядає спір у конкретній справі.
Тож, сторона, яка бере участь у справі може заявляти в адміністративній справі, яка розглядається, про неналежність доказу або спростовувати доводи та міркування, наведені у відзиві.
З огляду на це, підстави для визнання дій відповідача при оформлені відзивів у інших справах, немає.
В кожній конкретній справі, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Суд зазначає, що зміст відзиву, та додатки до нього, є компетенцією суб`єкта владних повноважень, який його формує на власний розсуд.
Суд в ході судового розгляду надає оцінку доводам та аргументам сторін, відображених в заявах по суті.
В разі, якщо особа вважає, що подані іншою стороною докази не стосуються предмету позову, або ж долучені з порушенням процесуального закону, її право заявити про виключення цих документів з переліку доказів. Проте, такі клопотання подаються в межах тієї справи у якій вони приєднуються.
Крім того, учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом, що обумовлено ч.3 ст.94 КАС України.
Щодо того, що позивач не може використати документ як доказ, то необхідно роз`яснити, що положення частини четвертої статті 161 КАС України встановлюють імперативний припис щодо поведінки заявника позову, а саме-норма цієї статті зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
В той же час, в разі неможливості подати доказ, позивач вправі заявити клопотання перед судом про витребування доказу, який не може подати самостійно, необхідного для розгляду конкретної справи (ч.7 ст.161, ч.4 ст.79 КАС України).
В силу приписів п.6 ст.162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами лише у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
Крім того, суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ст.79 КАС України).
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного оформлення відзиву та додатків до нього.
В той час як вимога зобов`язати відповідача здійснювати оформлення належним чином копій відзивів та додатків до них взагалі заявлена позивачем на майбутнє, а тому підстави для її задоволення відсутні.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.