_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7810/25
Провадження № 2/947/392/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2026 року

Київський районний суд міста Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Кондратенко Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між банком та 
ОСОБА_4 05.12.2019 року було підписано договір, за умовами якого останньому було відкрито кредитну лінію. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер.
Через невиконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань, у останнього виникла заборгованість станом на момент його смерті, у розмірі 48 976,48 грн., яка дорівнює сумі заборгованості за тілом кредиту.
В подальшому на виконання вимог ст. 1281 ЦК України, позивачем 10.09.2024 року була направлена претензія кредитора до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Проте, відповіді на претензію не було надано.
18.10.2024 року Банком додатково було направлено претензію до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, яка була перенаправлена до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса.
03.10.2024 року Банком було отримано лист від Київської ДНК у місті Одеса, з якого Банк
вперше дізнався, що спадкоємцями померлого Позичальника є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
13.11.2024 року позивачем додатково було направлено претензію на адресу відповідачів щодо сплати заборгованості за Договором. Відповідачами боргові зобов`язання спадкодавця, в добровільному порядку не виконані. Приймаючи, що до складу спадщину входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, позивач був вимушений звернутись до суду з цим позовом.
Ухвалою від 24.11.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме: від Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса належним чином посвідчену копію
спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , було задоволено.
08.12.2025 року на виконання вказаної ухвали суду до суду з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшли витребувані судом документи, а саме: копія спадкової справи №706/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Так, зі змісту витребуваної судом спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття
спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись:
- ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що діє від свого імені та від імені свого малолітнього сина ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як дружина та дитина померлого, які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . (Особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено за паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_3 , УНЗР: 19860611-05706, орган видачі 5114, дата видачі 22 березня 2023 року, дійсний до: 22 березня 2033 року);
- 18.09.2023 року ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , як син померлого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . (Особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено за паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_5 , УНЗР: 20070518-01017, орган видачі 5120, дата видачі 14 червня 2021 року, дійсний до: 14 червня 2025 року).
За наслідком чого судом встановлено, що спадкування до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювалось за законом, спадкоємцями першої черги, дружиною та дітьми.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадковим майном після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 виступав автомобіль KIA, OPTIMA, н/з
НОМЕР_6 , 2012 р. виг., чорного кольору, кузов № НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_9 від 07 вересня 2021 р. на підставі посвідчення митниці OD 4008393 від 21 травня 2021 р. виданого Одеською митницею ДФС.
Також у відповідності до матеріалів спадкової справи №706/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогоров Д.О. були видані:
- свідоцтво про право власності № НОМЕР_10 від 18.09.2023 року, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно із свідоцтвом про шлюб, є таким з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_4 , 1986 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , належить на 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, право власності на яке в указаній частині посвідчується цим свідоцтвом, складається з: автомобіля марка КIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом №3-709 від 18.09.2023 року, на ім`я
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на 1/3 (одну третю) частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частки автомобіля марки KIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частки автомобіля видано ОСОБА_2 .
- свідоцтво про право на спадщину за законом No 3-710 від 18.09.2023 року, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на 1/3 (одну третю) частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частки автомобіля марки KIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частки автомобіля видано ОСОБА_1 ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом №3-711 від 18.09.2023 року, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на 1/3 (одну третю) частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з (однієї другої) частки автомобіля марки KIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частки автомобіля видано ОСОБА_3 .
24.03.2026 року представником позивача ОСОБА_5 на адресу суду через систему «Електронний суд» було направлено додаткові пояснення щодо обсягу спадкового майна та предмету доказування, з відповідними додатками на які посилається представник.
Щодо неявки відповідачів по справі.
Частиною 6 статті 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній
заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
На виконання зазначеної вимоги, судом були отримані відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру та встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Приймаючи наявні зареєстровані місця проживання відповідачів, судом здійснювалось повідомлення останніх про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, на вказані адреси місця проживання відповідачів.
Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Таким чином, відповідачі про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлялись
належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористались процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
25.03.2026 року в судовому засіданні представник позивача посилався на правові позицій і
висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду та звертав увагу Суду на додатки, які були зазначені в додаткових письмових поясненнях, так було встановлено, що за інформацією архіву спеціалізованої онлайн-платформи для пошуку, торгів та купівлі пошкоджених або вживаних автомобілів із провідних аукціонів США (Copart, IAAI) з подальшою доставкою - bid.cars, успадкований транспортний засіб було придбано 15 лютого 2021 р. за ціною лота 3000,00 доларів США, розрахунок остаточної ціни з урахуванням зборів і послуг склав у проміжному підсумку 5230,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15 лютого 2021 р. становило 27,844 грн за один долар США, та складало 145624,12 грн., водночас за данними про середню ринкову вартість автомобіля що була розрахована на всеукраїнському порталі з продажу транспортних засобів — AUTO.RIA за річний період пошуком по VIN номеру спадкового майна - 5XXGN4A76CG087151 автомобіля KIA OPTIMA 2012 р.в., складає 9359,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23.03.2026 р. становить 43,8200 грн за один долар США та складає 410111,38 грн.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Судом встановлено, що 05.12.2019 року ОСОБА_4 , (надалі – позичальник) звернувся до АТ КБ «Приватбанк», ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту, а також підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої, банк надає позичальнику платіжну картку, зі встановленим кредитним лімітом, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позичальником підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”.
Позичальник підписавши цю заяву підтвердив, що банком надано йому інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
На підставі укладеного Договору Позичальник отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер - НОМЕР_11 , строк дії - 04/23, тип - “Карта Универсальная GOLD”. Позичальник користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ 64 від 29.07.2022 р., позичальник є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на відкриту на ім`я ОСОБА_4 платіжну картку було встановлено кредитну лінію, з наступними лімітами:
05.12.2019 року – старт карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в сумі 22000,00
грн.; 25.05.2020 року – збільшення кредитного ліміту до 32000,00 грн.; 25.08.2020 року – збільшення кредитного ліміту до 44000,00 грн.; 18.05.2021 року – збільшення кредитного ліміту до 49000,00 грн.; 09.03.2023 року – зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн.
Згідно з наданою до суду випискою по картковому рахунку, заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором №б/н від 05.12.2019 року, станом на 20.11.2024 року становить визначену суму – 48976,48 грн. та дорівнює сумі заборгованості по тілу кредиту.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і
обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, в редакції станом на момент укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Крім того, надані позивачем докази на підтвердження існування договірних відносин за наслідком укладення кредитного договору №б/н від 05.12.2019 року між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , як і отримання за цим договором позичальником кредитних коштів, як і поданий до суду розрахунок заборгованості в загальній сумі 48976,48 грн., під час розгляду справи відповідачами не оспорювався.
У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що визначено ст. 1216 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3, 4, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.1 ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від
настання строку вимоги.
Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.
Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України №6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року.
Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.
Приймаючи вищевикладене, судом встановлюється наявність спадкоємців до майна померлого, якими прийнято спадщину, наявність дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.
За наслідком чого судом встановлено, що спадкування до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , здійснювалось за законом, спадкоємцями першої черги до майна якого, якими в свою чергу реалізовано право на прийняття спадщини у встановлений законом строк є: ОСОБА_2 , як дружина померлого; малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином померлого; ОСОБА_3 , як син померлого.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадковим майном після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 виступав автомобіль KIA, OPTIMA, н/з
НОМЕР_6 , 2012 р. виг., чорного кольору, кузов № НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_9 від 07 вересня 2021 р. на підставі посвідчення митниці OD 4008393 від 21 травня 2021 р. виданого Одеською митницею ДФС.
Також у відповідності до матеріалів спадкової справи №706/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогоров Д.О. були видані:
- свідоцтво про право власності № НОМЕР_10 від 18.09.2023 року, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно із свідоцтвом про шлюб, є таким з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_4 , 1986 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , належить на 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, право власності на яке в указаній частині посвідчується цим свідоцтвом, складається з: автомобіля марка КIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом №3-709 від 18.09.2023 року, на ім`я
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на 1/3 (одну третю) частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частки автомобіля марки KIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частки автомобіля видано ОСОБА_2 .
- свідоцтво про право на спадщину за законом No 3-710 від 18.09.2023 року, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на 1/3 (одну третю) частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частки автомобіля марки KIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частки автомобіля видано ОСОБА_1 ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом №3-711 від 18.09.2023 року, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на 1/3 (одну третю) частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з (однієї другої) частки автомобіля марки KIA OPTIMA, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_7 , VIN - НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частки автомобіля видано ОСОБА_3 .
Разом з тим, судом враховується, що у відповідності до положень статті 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі
якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове
майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.
Згідно частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що отримання
спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком спадкоємця.
У відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 (провадження №12-234гс18), та Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18, від 17 січня 2024 року у справі ;522/3999/23, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

У постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року у справі No 6-33цс15 зазначено, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає доведеними доводи позивача, що відповідачі, є спадкоємцями до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , якими належним чином прийнято спадщину, а відтак до яких перейшли права та обов`язки померлого спадкодавця, у тому числі за борговими зобов`язаннями спадкодавця в межах вартості отриманої спадщини. Також суд вважає доведеними доводи позивача, що виходячи з розмірів
часток отриманого у спадщину майна, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відповідають за зобов`язаннями у рівних частках в межах 1/3 частки в спадщині кожного.
З матеріалів спадкової справи No 706/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_4 , вбачається, що 26.09.2024 року до Київської державної
нотаріальної контори у місті Одесі надійшла від письмова претензія від 23.08.2024 року про включення кредиторських вимог до спадкової маси ОСОБА_4 та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 48980,00 грн.
У вимозі зазначено, що звернення банку з даною вимогою здійснюється одразу ж після дізнання інформації про смерть позичальника.
Будь-яких доказів на підтвердження спростування цих обставин, як і обізнаність банку про смерть ОСОБА_4 у більш ранній термін, ніж звернення з вказаною претензією-вимогою, як і доказів про повідомлення відповідачами банк про смерть ОСОБА_4 , як позивальника за спірним кредитним договором, до суду відповідачами не надано.
Як вбачається, 01.10.2024 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Дмитро Лєсогоров за наслідком отримання вказаної претензії кредитора було скеровано листа за вих. №3613/02-14 на адресу АТ КБ «Приватбанк» з повідомленням, що з заявами про прийняття спадщини до майна померлого ОСОБА_4 звернулись:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , які листом повідомлені про зобов`язання задовільнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
За наслідком чого, суд вважає, що позивач в цій справі належним чином у встановлені статтею 1281 ЦК України строк пред`явив свої вимоги до спадкоємців померлого, шляхом
скерування письмової претензії про наявність і сплату заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.12.2019 року, укладеним з ОСОБА_4 до державного нотаріуса в рамках спадкової справи 706/2023, заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі №6-18цс13, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі №520/7281/15-ц (провадження No 14-49цс19).
За наслідком викладеного, суд доходить до висновку, що смерть позичальника у даній справі не припиняє зобов`язання за кредитним договором No б/н від 05.12.2019 року.
При цьому, суд також враховує, що вартість успадкованого відповідачами автомобіля, значно вища, ніж заявлені позовні вимоги у розмірі 48976,48 грн., а тому вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню в заявленому розмірі.
Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, в розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Отже, межі відповідальності спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежені вартістю спадкового майна. Відповідно до принципу змагальності та ст. 81 ЦПК України вартість успадкованого майна має доводити спадкоємець.
Будь-яких обставин, які б свідчили, що вартість такого майна менше ніж успадкований борг за кредитним договором Судом не встановлено та відповідачами, які є спадкоємцями, не доведено.
Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом також враховується, що відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача відповідно до розміру часток успадкованого майна заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.12.2019 року, яка становить у загальному розмірі 48976,48 грн., а саме підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках з кожного.
Приймаючи положення ст. 141 ЦПК України та задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог до кожного з відповідачів.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 76-89, 141, 263-265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б\н від 05.12.2019р. у рівних частках по 16325,49 грн. з кожного та витрати по сплаті судового збору по 807,47 грн. з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя            Я. В. Бескровний