Справа № 161/4820/26 
Провадження № 1-кп/161/863/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        14 квітня 2026 року    
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
cудді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026030580000266 від 13.02.2026, який надійшов до суду 03.03.2026 від Луцької окружної прокуратури, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підгайці, Луцького району Волинської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянинки України, з вищою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2026 року, о 23 годині 00 хвилин, інспектор СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_6 спільно з інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції   ОСОБА_7 , будучи в однострої поліцейського із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, перебуваючи на території здійснення службової діяльності, а саме патрулювання в складі «Ескадра-15», яка здійснює службову діяльність на території обслуговування Луцького РУП ГУНП у Волинській області.
Під час несення служби, виконуючи свої службові обов`язки та будучи службовими особами, вказані працівники поліції, 12 лютого 2026 року, здійснювали патрулювання території обслуговування Луцького РУП ГУНП у Волинській область, а саме села Підгайці, на службовому автомобілі марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер якого « НОМЕР_1 », із символікою Національної поліції України. Проїжджаючи по вулиці Молодіжна в селі Підгайці Луцького району, Волинської області за координатами 50.7117588, 25.3971398, о 22 годині 59 хвилин, здійснили зупинку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі ч. 5 ст. 35 Закон України про Національну поліцію, яким на момент зупинки керував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у вказаному транспорті знаходилась мати останнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після зупинки транспортного засобу пересіла на місце водія транспортного засобу. Під час спілкування з водієм транспортного засобу, ОСОБА_8 , працівниками поліції було виявлено ознаку алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота.
У подальшому, 12 лютого 2026 року, близько 23 години 04 хвилини, громадянину ОСОБА_8 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній нічого не відповів. 
Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи на проїжджій частині по вулиці Молодіжна у селі Підгайці, неодноразово пропонувала працівнику поліції ОСОБА_6 «вирішити це питання» за непритягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінні, на що ОСОБА_6 відмовив та неодноразово роз`яснив останній про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди працівнику поліції.
У подальшому, ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності свого сина ОСОБА_8 , діючи з єдиним протиправним умислом, спрямованим на схиляння працівників правоохоронного органу до прийняття неправомірної вигоди, будучи неодноразово попередженою про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, неодноразово, в період часу з 23 години 04 хвилин по 23 годину 21 хвилини, висловила поліцейському ОСОБА_6 пропозицію про надання неправомірної вигоди, після чого самостійно поклала грошові кошти в розмірі 5 300 гривень до лівої кишені формених штанів працівника поліції ОСОБА_6 з метою надання їх за невчинення відносно ОСОБА_8 дій з використанням наданої працівникам поліції влади - непритягнення до адміністративної відповідальності.
Надалі, 12 лютого 2026 року, близько 23:31 год., громадянину ОСОБА_8 було повторно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній погодився. За результатами проведеного огляду за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора) було зафіксовано вміст алкоголю у видихуваному повітрі в розмірі 0,69 проміле, що перевищує допустиму норму. 
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому злочині визнала повністю та показала, що дійсно вона, при обставинах місця і часу, зазначених в обвинувальному акті, надала працівнику поліції неправомірну вигоду за не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за виявлене порушення Правил дорожнього руху. У вчиненому щиро розкаялася та просила суд суворо її не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Своїми умисними діями, які виразились у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винного.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, свою вину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружена, а також постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, працює неофіційно. А тому, врахувавши наведені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та її слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ст. ст.100 ч.9, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів та арештованого майна.
Керуючись ст.ст.100, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5  визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Речові докази:
- грошові кошти в розмірі 5 300 гривень, купюрами номіналом 500 гривень, в кількості 9 штук та купюрами номіналом 200 гривень в кількості 4 штуки - на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України конфіскувати;
- два оптичних диски у кримінальному провадженні №12026030580000266 від 13.02.2026 – залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Арешт, накладений 18.02.2026 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 13.02.2026, скасувати. 
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий