П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/26192/25	
Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів –Джабурії О.В.,
Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання Худику С.А,
за участю представника апелянта Дрей І.Ю.,
представника відповідача - Березовського Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу до Визирської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчини певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

04 серпня 2025 року Доброславська окружна прокуратура Одеської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:
визнати протиправною бездіяльність Визирської сільської ради Одеського району Одеської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Визирської сільської ради Одеського району Одеської області за 0,3 км від с. Пшонянове за координатами 46.793498, 31.123375, площею 1,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї;
зобов`язати Визирську сільську раду Одеського району Одеської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Визирської сільської ради Одеського району Одеської області за 0,3 км від с.Пшонянове за координатами 46.793498, 31.123375, площею 1,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що на території Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, а саме за 0,3 км від с.Пшонянове розташований полігон твердих побутових відходів, який паспортизований 07.02.2003 року за №51227152/2. Згідно паспорту місця видалення відходів, сміттєзвалище експлуатується з 1995 року, однак відповідачем не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення об`єкту зберігання та видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також державної реєстрації прав на неї. Вказане впливає на можливість екологічною інспекцією здійснювати контроль за додержанням вимог законодавства про поводження з відходами на полігоні твердих побутових відходів. Оскільки Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу заходи щодо звернення до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність сільської ради щодо поводження з відходами та зобов`язання вчинити певні дії не вживалися, керівник Доброславської окружної прокуратури Одеської області звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу згідно Положення про Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу є територіальним, а не центральним органом виконавчої влади, а тому не має повноважень, згідно ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» на звернення до суду із даним позовом. 
Крім того, вимоги даної позовної заяви фактично зводяться до питань у сфері землеустрою, а здійснення такого державного нагляду належить Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, що додаткового вказує на відсутність у Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу права звернення з даним позовом.
Окремо відповідач наголошує, що Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу у 2024 році проводила плановий захід державного контролю за додержанням Визирською сільською радою вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. У предмет перевірки не увійшли питання щодо розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що є додатковим підтвердженням того, що позивач не має повноважень визначених Законом, щодо здійснення державного нагляду у сфері землеустрою, також і в частині контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих їм повноважень. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Одеська обласна прокуратура, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Зокрема, апелянт зазначає, що місця видалення відходів є об`єктами підвищеного екологічного ризику, тому їх розміщення можливе лише на підставі належно оформленої землевпорядної документації, оскільки саме землевпорядна документація визначає межі та площу земельних ділянок під місцем видалення відходів; обмеження у їх використанні, охоронні зони тощо.
Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під сміттєзвалищем створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування місця видалення відходів (сміттєзвалища), що може призвести до можливого порушення санітарних та екологічних норм, засмічення, забруднення земель поряд із сміттєзвалищем, негативного впливу на навколишнє природне середовище, та як наслідок погіршення стану здоров`я та санітарного благополуччя населення.
В той же час, саме на Державну екологічну інспекцію та її територіальні органи покладено повноваження щодо державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в цілому та зокрема додержанням вимог законодавства про поводження з відходами. Також Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу, як територіальний орган, має право звертатись до суду з позовом про визнання протиправними дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, що передбачено Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положенням про Державну екологічну інспекцію України та Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта, а оскаржуване рішення – без змін.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що на території Визирської сільської територіальної громади функціонує місце видалення відходів («МВВ») – «Полігон твердих побутових відходів Кордонського старостинського округу (с.Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади». Вказане місце видалення відходів «Полігон твердих побутових відходів Кордонського старостинського округу (с.Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади» експлуатується з 1995 року.
07.02.2003 року відповідачем виготовлено паспорт місця видалення відходів /МВВ/ №51227152/2, назва МВВ - Полігон твердих побутових відходів, який в подальшому було погоджено: начальником Держуправління екологічної безпеки в області 07.02.2003 року, керівником органу Мінпраці в області, керівником організації (підприємства) сфери управління Держкомгеології в області; керівником організації (підприємства) сфери управління Держводгоспу в Одеській області; головним Державним санітарним лікарем, а також було затверджено головою місцевої державної адміністрації Комінтернівського району. Паспорт містить загальну характеристику МВВ, природно-геологічну характеристику МВВ, техніко-технологічну характеристику МВВ та загальну характеристику відходів, що видаляються, відомості про забруднення навколишнього природного середовища у районі МВВ та ін.
При оновленні паспорту місця видалення відходів (МВВ) (Ревізія даних паспорта) за 2022 рік, з урахуванням вимог постанови Кабміну України від 03.08.1998 року №1216 «Про затвердження порядку ведення реєстру місць видалення відходів» Департаментом екології та природних ресурсів Одеської ОДА надано погодження оновленого паспорту місця видалення відходів «Полігон твердих побутових відходів» Кордонського старостинського округу (с.Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади (ревізія даних паспорта) за 2022 рік, розташованого біля с.Пшонянове Одеського району Одеської області, про що свідчить лист директора Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації від 23.06.2023 року.
Згідно результатів оновлення паспорту місця видалення відходів (МВВ) (Ревізія даних паспорта) за 2022 рік назва МВВ: «Полігон твердих побутових відходів» Кордонського старостинського округу (с. Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади, розташованого біля с. Пшонянове Одеського району Одеської області визначено, що рік початку експлуатації 1995 рік, площа, зайнята МВВ/ проектна площа становить 1,0га; віддаленість від населеного пункту становить 0,3 км; за режимом функціонування МВВ визначено як «Діюче».
Відповідно до акту, складеного Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу за результатами проведення планового заходу контролю за додержанням Визирською сільською радою Одеського району Одеської області вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органу виконавчої влади від 27 листопаду 2024 року № 54, зауважень, порушень законодавства щодо експлуатації «Полігон твердих побутових відходів» Кордонського Старостинського округу (с. Пшонянове) не викладено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав на відсутність у Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу повноважень на звернення до суду з даним позивом. До того ж, суд вказав, що заявлені позовні вимоги стосуються виділення в натурі земельної ділянки, а контроль у сфері земельних відносин здійснює Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). За таких обставин прокурор мав звернутись з позовом в інтересах територіального органу Держгеокадастру, а не Державної екологічної інспекції.
Колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, але з інших підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».
Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).
Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 4 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до частини четвертої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Системне тлумачення вказаних приписів дає підстав для висновку, що стаття 53 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян; здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Положеннями ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі та додержання операторами вимог законодавства у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів.
Статтею 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, а саме:
а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про поводження з відходами;
в) обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин;
г) складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом;
ґ) пред`явлення претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища;
д) одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб;
е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням;
й) вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.
Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, є Державна екологічна інспекція України (далі - Положення № 275).
Відповідно до п. 1 Положення № 275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно п.п. 5 п. 4 Положення № 275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань звертається до суду із позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Також, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах (п.п. 9 п. 4 Положення № 275).
Пунктом 7 Положення № 275 передбачено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230 затверджено Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції (далі - Положення № 230).
Відповідно до п.п. 1, 3 Положення № 230 Державна екологічна інспекція відповідного округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території.
Згідно з п. 2 Розділу II Положення № 230 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про:
2) про охорону земель, надр, зокрема щодо:
- виконання екологічних вимог під час надання у власність і користування, зокрема в оренду, земельних ділянок;
- здійснення заходів із запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами;
- додержання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні;
- додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель;
16) з питань запобігання утворенню та управління відходами, зокрема
щодо:
- збирання, перевезення, оброблення відходів;
- дотримання суб`єктом господарювання у сфері управління відходами умов, встановлених дозволом на здійснення операцій з оброблення відходів;
- подання декларацій про відходи;
- ведення обліку відходів та подання звітності;
- дотримання правил і режиму експлуатації об`єктів оброблення відходів;
- перевезення небезпечних відходів через територію України та транскордонних перевезень небезпечних відходів;
- виконання планів і програм у сфері управління відходами;
- своєчасного та повного виконання заходів із захисту земель від засмічення та забруднення відходами.
Таким чином, саме Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу є повноважним органом щодо реалізації державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) з питань додержання законодавства з питань управління відходами, своєчасного та повного виконання заходів із захисту земель від засмічення та забруднення відходами.
Відповідно до п. 6 Розділу II Положення № 230 Державна екологічна інспекція звертається до суду із позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Таким чином, саме Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) є уповноваженим органом із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та, відповідно до покладених на неї завдань, уповноважена звертатись до суду з позовом про визнання протиправними дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність процесуальної дієздатності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на подачу позову про визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити у зв`язку з цим певні дії.
Повертаючи до суті спору, колегія суддів зауважує на наступне.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) встановлено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено надання згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів.
Згідно із пп. 2 п. «а» частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля.
В силу вимог статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території.
Відповідно до статті 19 цього закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції організують управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення на своїй території.
Правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про управління відходами»
Частиною першою статті 1 Закону України «Про управління відходами» передбачено, що управління відходами - це комплекс заходів із збирання, перевезення, оброблення (відновлення, у тому числі сортування, та видалення) відходів, включаючи нагляд за такими операціями та подальший догляд за об`єктами видалення відходів.
Вирішення питання щодо визначення територіального розташування місця видалення відходів, яке належить до повноважень органу місцевого самоврядування, та оформлення відповідної земельної ділянки (їх формування, використання на умовах права власності, оренди, постійного користування з оформленням відповідних правовстановлюючих документів) у повній відповідності з вимогами законодавства є одним з основних елементів організації управління відходами.
Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про управління відходами» територіальні громади є власниками відходів, переданих їх утворювачами або попередніми власниками до систем управління побутовими відходами. Перехід права власності на відходи до інших суб`єктів здійснюється на підставі договору між органом місцевого самоврядування та суб`єктом господарювання у сфері управління відходами або між суб`єктами господарювання у сфері управління відходами. Організації розширеної відповідальності виробника є власниками відходів, прийнятих, зібраних або отриманих в інший спосіб у результаті діяльності такої організації.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про управління відходами» полігон - це місце захоронення відходів, призначене для їх розміщення на поверхні чи під поверхнею (підземне) землі.
Місце видалення відходів повинно розміщуватись на спеціально відведеній для нього у встановленому законом порядку земельній ділянці та відповідати вимогам екологічного та земельного законодавства.
Частиною першою статті 26 цього закону встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері управління відходами належить вирішення питань щодо розміщення на території відповідних територіальних громад об`єктів оброблення відходів, створення пунктів роздільного збирання побутових відходів.
Органи місцевого самоврядування здійснюють й інші повноваження у сфері управління відходами відповідно до закону (ч. 3 цієї статті).
Згідно зі статтею 40 Закону України «Про управління відходами» захоронення відходів здійснюється на полігонах, що відповідають вимогам законодавства та технологічне обладнання яких забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод.
Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про управління відходами» суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати або здійснюють діяльність у сфері оброблення відходів, зобов`язані створити обліковий запис в інформаційній системі управління відходами та внести до системи визначені законодавством необхідні відомості.
На території Визирської сільської територіальної громади функціонує місце видалення відходів («МВВ») – «Полігон твердих побутових відходів Кордонського Старостинського округу (с.Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади.» 
Вказане місце видалення відходів «Полігон твердих побутових відходів Кордонського Старостинського округу (с.Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади» експлуатується з 1995 року. 
У відповідності до Порядку ведення реєстру місць видалення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1296 від 03.08.1998 року, Визирською СТГ виготовлено паспорт місця видалення відходів /МВВ/ №51227152/2 від 07.02.2003 року, назва МВВ - Полігон твердих побутових відходів, який в подальшому було погоджено: начальником Держуправління екологічної безпеки в області 07.02.2003 року, керівником органу Мінпраці в області, керівником організації (підприємства) сфери управління Держкомгеології в області; керівником організації (підприємства) сфери управління Держводгоспу в Одеській області; головним Державним санітарним лікарем, а також було затверджено головою місцевої державної адміністрації Комінтернівського району. Паспорт містить загальну характеристику МВВ, природно-геологічну характеристику МВВ, техніко-технологічну характеристику МВВ та загальну характеристику відходів, що видаляються, відомості про забруднення навколишнього природного середовища у районі МВВ та ін.
Згідно результатів оновлення паспорту місця видалення відходів (МВВ) (ревізія даних паспорта) за 2022 рік назва МВВ: «Полігон твердих побутових відходів» Кордонського старостинського округу (с. Пшонянове) Визирської сільської територіальної громади, розташованого біля с. Пшонянове Одеського району Одеської області визначено, що рік початку експлуатації 1995 рік, площа, зайнята МВВ/ проектна площа становить 1,0га; віддаленість від населеного пункту становить 0,3 км; за режимом функціонування МВВ визначено як «Діюче».
Постанова Кабінету Міністрів України №1296 від 03.08.1998 року втратила чинність з 01.01.2025 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 05.12.2023 року.
Постановою КМУ №1328 від 19 грудня 2023 року затверджено Порядок видачі, відмови у видачі, припинення дії дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів, який визначає процедуру видачі, відмови у видачі, припинення дії дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів. Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання у сфері управління відходами, крім відходів видобувної промисловості.
Відповідно до п.10 Порядку №1328 у заяві про отримання дозволу зазначаються відомості про об`єкт, операції з оброблення, які передбачається здійснювати на такому об`єкті, назва та код відходів, відомості про їх склад та властивості, проектна потужність об`єкта, проектний обсяг оброблення відходів, розрахунковий строк експлуатації, джерело походження відходів, код та назва відходів, утворених у результаті здійснення операцій з оброблення, обсяг відходів, утворених у результаті здійснення операцій з оброблення, подальше оброблення утворених відходів.
Абзацом другим пункту 10 Порядку №1328 визначено процедуру отримання дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів для об`єктів, які вже здійснюють такі операції та зазначено про необхідність подання:
1) відомості про назву та код відходів згідно з Національним переліком відходів, відомості про їх склад та властивості, обсяги, для яких передбачається здійснення операції з оброблення;
2) відомості про наявність матеріально-технічної бази для здійснення операцій з оброблення відходів та код здійснення планованої операції відповідно до додатка 1 або 2 цього Закону;
3) відомості про питомі та граничні показники утворення відходів у технологічних процесах;
4) відомості про перелік та опис технологічних процесів, що застосовуються для здійснення операцій з оброблення відходів;
5) копія розпорядчого документа про призначення відповідальних осіб у сфері управління відходами;
6) відомості про наявність висновку з оцінки впливу на довкілля - у випадках, передбачених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Отже, за наслідком дослідження положень Закону України «Про управління відходами» та Порядку №1328, колегія суддів констатує, що наведені нормативні акти не покладають на органи місцевого самоврядування, у комунальній власності яких перебувають полігони твердих побутових відходів, обов`язку вчиняти дії щодо реєстрації земельної ділянки. 
Стосовно посилань прокурора на Вимоги до плану приведення місця розміщення відходів у відповідність з вимогами законодавства, затверджених наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №455 від 29.04.2024 року, в аспекті необхідності подання суб`єктом господарювання разом з дозволом на здійснення операцій з оброблення відходів, плану та техніко-економічного обґрунтування приведення місця розміщення відходів, наведені Вимоги №455 на даний час ще не набули чинності, тому не мають обов`язкового характеру та не покладають на відповідача жодних зобов`язань.
Окремо колегія суддів зауважує, що відповідно до акту складеного Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу за результатами проведення планового заходу контролю за додержанням Визирською сільською радою Одеського району Одеської області вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органу виконавчої влади від 27 листопаду 2024 року № 54, зауважень, порушень законодавства, щодо експлуатації «Полігон твердих побутових відходів» Кордонського старостинського округу (с. Пшонянове) не викладено, що додатково вказує на правомірне використання відповідачем полігону твердих побутових відходів.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Визирської сільської ради Одеського району Одеської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Визирської сільської ради Одеського району Одеської області за 0,3 км від с. Пшонянове за координатами 46.793498, 31.123375, площею 1,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.
Враховуючи, що судом першої інстанції відповідне правове регулювання залишено поза увагою, рішення суду першої інстанції підлягає на підставі ч.4 ст. 317 КАС України підлягає зміні з викладенням мотивувальної частин у редакції даної постанови.
Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року – змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції даної постанови.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 02.03.2026 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька
Суддя: О.В.Джабурія
Суддя: К.В.Кравченко