Справа № 420/42387/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати пункт 10 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 грудня 2025 року №112/в яким було відмовлено ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у призначенні малолітньому ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) частки одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України на протязі місця з моменту набрання законної сили судовим рішенням, що буде прийнято за результатами розгляду судової справи провадження у якій буде порушене на підставі цієї Позовної заяви повторно розглянути на комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум подані ІНФОРМАЦІЯ_1 (за вихідним від 12 серпня 2025 року №943/12748) документи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) про призначення малолітньому ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) частки одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 з урахуванням: 
- наявності підстав для перерозподілу невиплаченої частини одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , виходячи з наявності у малолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) права на отримання 1/3 (однієї третьої) частки одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 ; 
- наявності підстав для виплати невиплаченої частини одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 за наступними правилами: 1. ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) щомісячно отримує грошові кошти у розмірі приналежної йому 1/3 (однієї третьої) частки від щомісячного платежу зі складу одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 та грошові кошти у розмірі приналежних іншим отримувачам одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 2/3 (двох третіх) часток від щомісячного платежу зі складу одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 до того моменту поки розміри грошових сум одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 , що фактично були отримані іншими отримувачами такої одноразової грошової допомоги та грошові суми одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 , що будуть фактично отримані ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) не стануть рівними; 2. Після настання моменту зазначеного вище (зрівняння розміру грошових сум одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 , що фактично були отримані іншими отримувачами такої одноразової грошової допомоги та розміру грошових сум одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 фактично отриманих ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) невиплачена частина одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 виплачується ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та іншим отримувачам одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_5 щомісячно рівними частками;
- стягнути з Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 00034022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), котра діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, що будуть понесені при розгляді судової справи провадження у якій буде порушене на підставі цієї Позовної заяви, зокрема витрати з оплати професійної правничої допомоги розмір яких станом на дату подання Позовної заяви становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Позиція позивача обґрунтовується наступним
В обґрунтування позовних заяв зазначено, що після офіційного визнання державою факта народження ОСОБА_2 від ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до повноважного районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки для ініціювання процедури отриманням одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 . У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно приписів Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45 було сформовано необхідний пакет документів щодо отримання одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 та направлено його на розгляд уповноваженого органу щодо призначення одноразової грошової допомоги - Міністерства оборони України (вихідний ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 серпня 2025 року №943/12748). Зазначені вище обставини підтверджуються листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04 грудня 2025 року №943/23381. Однак, пунктом 10 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 грудня 2025 року №112/в було відмовлено ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , у призначенні частки одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 .
У якості обґрунтування відмови вказане наступне: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився після загибелі капітана ОСОБА_6 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Відповідно до частини четвертої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із змінами внесеними Законом України від 09.12.2023 №3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі – Закон №3515-IX), який набрав чинності 29.03.2024, визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Разом з цим, пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №3515-IX визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 вже призначено в повному обсязі іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: дружині та матері загиблого (протокол від 09.02.2024 №27/168 та від 23.02.2024 №38/2024). Окрім, цього пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», передбачено, якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами». 
Позивач зазначає, що на прийняття комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 грудня 2025 року №112/в про відмову ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , у призначенні частки одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 перебувала заява адвоката Щукіна О.С. в інтересах ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_2 від 28 листопада 2025 року №28/11/25-1 про перерозподіл одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 . Проте Міністерство оборони України своїм листом від 04 грудня 2025 року №220/13/28058 повідомило, що заява адвоката Щукіна О.С. в інтересах ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , від 28 листопада 2025 року №28/11/25-1 про перерозподіл одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 також залишена без задоволення. 
Вважаючи вищенаведену відмову протиправною, ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з даним позовом за захистом прав малолітнього ОСОБА_2 . 
Позиція Міністерства оборони України обґрунтовується наступним
Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 04.12.2025 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якого рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2024 у справі №509/1610/24 встановлено факт батьківства загиблого ІНФОРМАЦІЯ_5 у період дії воєнного стану капітана ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.08.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 27.10.2023 №321/ КЦ/8703. Відмова була обґрунтована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився після загибелі капітана ОСОБА_6 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Відповідно до частини четвертої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із змінами внесеними Законом України від 09.12.2023 №3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі – Закон №3515-IX), який набрав чинності 29.03.2024, визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Разом з цим, пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №3515-IX визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. При цьому, одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 вже призначено в повному обсязі іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: дружині та матері загиблого (протокол від 09.02.2024 року №27/168 та від 23.02.2024 року №38/2024). Таким чином, враховуючи вимоги 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №3515-IX від 09.12.2023 Комісія правомірно відмовила позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги її сину. З урахуванням зазначеного, Міністерство оборони України вважає що позовні вимоги є незаконним, необґрунтованим та такими що не підлягають задоволенню. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року позов залишено без руху та позивачці надано строк на усунення недоліків. 
Заявою від 31.12.2025 року позивачка усунула недоліки позову, зокрема, надав до суду квитанцію про сплату судового збору.
У період з 01.01.2026 року по 11.01.2026 року суддя перебував у щорічній відпустці.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
05 лютого 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
05 лютого 2026 року від позивачки до суду надійшло клопотання про витребування доказів, обґрунтована наявною необхідністю отримати відомості щодо документів на підставі яких відповідачами у справі №420/42387/25 приймалися рішення щодо призначення, відмови у призначенні та зупиненні виплати одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , а також сум фактично отриманої та невиплаченої частини одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року клопотання ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , про витребування доказів – задоволено. 
Витребувано у Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 00034022; Україна, 03049, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, 6): належно засвідчену копію протоколу від 23 лютого 2024 року №38/2024 щодо призначення одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ); належно засвідчену копію протоколу від 09 лютого 2024 року №27/168 щодо призначення одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ); - письмові відомості на останню дату щодо сум нарахованої та фактично виплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , що була виплачена на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ); письмові відомості на останню дату щодо сум нарахованої та фактично виплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , що була виплачена на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ); письмові відомості на останню дату щодо суми невиплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 ; належно засвідчені копії документів, що розглядалися комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 04 грудня 2025 року при розгляді питання призначення малолітньому ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 ; письмові відомості щодо зупинення на поточну дату виплати сум невиплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 ; належно засвідчені копії наказів або інших розпорядчих документів повноважних службових осіб Міністерства оборони України за усі попередні періоди щодо зупинення виплати сум невиплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 .
Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ): належно засвідчені копії документів, що були спрямовані до Міністерства оборони України задля розгляду питання призначення малолітньому ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 (вихідний ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 серпня 2025 року №943/12748); належно засвідчені копії наказів або інших розпорядчих документів повноважних службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 за усі попередні періоди щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 ; письмові відомості на останню дату щодо сум нарахованої та фактично виплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , що була виплачена на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ); письмові відомості на останню дату щодо сум нарахованої та фактично виплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , що була виплачена на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ); письмові відомості на останню дату щодо сум невиплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 ; письмові відомості щодо зупинення на поточну дату виплати сум невиплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 ; належно засвідчені копії наказів або інших розпорядчих документів повноважних службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 за усі попередні періоди щодо зупинення виплати сум невиплаченої одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 . 
Зобов`язано відповідачів надати витребувані судом документи у строк до 19 лютого 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14. 
09 лютого 2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
10 лютого 2026 року від третьої особи – ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про долучення пояснень з доказами, витребування доказів та зупинення провадження у справі.
11 лютого 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
13 лютого 2026 року від позивачки до суду надійшли заперечення на другий відзив відповідача.
23 лютого 2026 року від позивачки до суду надійшли заперечення на клопотання третьої особи – ОСОБА_3 .
25 лютого 2026 року від позивачки до суду надійшло клопотання про витребування доказів.
02 березня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшла заява про продовження процесуального строку (вхід. № ЕС/22056/26) в якій заявник просить суд продовжити встановлений Одеським окружним адміністративним судом процесуальний строк на надання до Одеського окружного адміністративного суду витребуваних судом копій документів та інформації, який був встановлений ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 по справі №420/42387/25 за позовом ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Міністерства оборони України. 
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 про продовження процесуального строку у справі за позовом ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. 
Продовжено ІНФОРМАЦІЯ_3 строк для подання витребуваних судом доказів по справі № 420/42387/25 до 10 березня 2026 року включно.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року клопотання ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 про витребування доказів – задоволено. 
Витребувано у Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37607526; 65001, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Садова, будинок 1а): 
- письмові відомості станом на останню дату щодо сум відкритих бюджетних асигнувань та фактично виплаченої ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , що була виплачена на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ); при цьому помісячно зазначити які суми були виплачені та які були призначення виплати таких сум; 
- письмові відомості станом на останню дату щодо сум відкритих бюджетних асигнувань та фактично виплаченої ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , що була виплачена на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ); при цьому помісячно зазначити які суми були виплачені та які були призначення виплати таких сум. 
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області надати витребувані судом документи у строк до 10 березня 2026 року включно до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14. 
12 березня 2026 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява про виконання ухвали суду, відповідно до якої надано витребувані судом документи та інформацію, які у даний час наявні у третьої особи та можуть бути надані до Одеського окружного адміністративного суду.
13 березня 2026 року від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області до суду надійшла письмова інформація на виконання ухвали суду про витребування доказів.
13 березня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшла заява про виконання ухвали суду, відповідно до якої надано витребувані судом копії витягів з наказів ІНФОРМАЦІЯ_7 за усі попередні періоди щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 .
16 березня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшла заява про виконання ухвали суду, відповідно до якої надано витребувані судом копії витягів з наказів ІНФОРМАЦІЯ_7 за усі попередні періоди щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 .
Станом на 17 березня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивачки та відповідача, третіх осіб, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_5 перебував на військовій службі за контрактом у Збройних Силах України з 27 червня 2013 року. 
З 09 березня 2023 року перебував у званні капітана. 
З 27 квітня 2023 року обіймав посаду заступника командира батальйону морської піхоти. 
16 серпня 2023 року ОСОБА_5 при виконанні своїх обов`язків під час захисту Батьківщини отримав вибухову травму, несумісну з життям, внаслідок чого помер того ж дня. 
18 серпня 2023 року за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 було складене лікарське свідоцтво про смерть №2136, яке підтверджує факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 під час бойових дій (ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій). 
21 серпня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №8142 про смерть ОСОБА_5 16 серпня 2023 року, про що видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 . 
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №3513 від 08 вересня 2023 року, ОСОБА_5 отримав наступну травму: «Вибухова травма. Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла (16.08.2023)», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 21 серпня 2023 року, лікарським свідоцтвом про смерть від 18 серпня 2023 року № НОМЕР_7 . Вказано, що травма, яка призвела до смерті, пов`язана із захистом Батьківщини. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від 12 вересня 2023 року №10 капітана ОСОБА_5 , заступника командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 в результаті отриманої вибухової травми, у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу. 
У наказі зазначено, що смерть пов`язана із захистом Батьківщини. Наказом командира військової частини НОМЕР_8 (по стройовій частині) від 12 вересня 2023 року №258 капітана ОСОБА_5 , заступника командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 в результаті отриманої вибухової травми, у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу. У наказі зазначено, що смерть пов`язана із захистом Батьківщини.
ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , від якого завагітніла у травні 2023 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 народила від загиблого ОСОБА_5 сина - ОСОБА_7 . 
Про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було 07 лютого 2024 року зроблено актовий запис №231 де графа «батько» була заповнена за заявою ОСОБА_1 , як матері ОСОБА_7 прізвищем « ОСОБА_8 », оскільки ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_5 мали фактичні шлюбні стосунки але у зареєстрованому шлюбі не перебували. 
Зазначені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_9 , виданим 08 лютого 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Таким чином, оскільки на момент своєї загибелі військовослужбовець ОСОБА_5 не перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , була позбавлена можливості вказати ОСОБА_5 батьком ОСОБА_2 . 
З метою встановлення факту батьківства ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Відділу опіки та піклування Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року було відкрите провадження у справі №509/1610/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Відділу опіки та піклування Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження.
Під час розгляду справи №509/1610/24 в Овідіопольському районному суді Одеської області була проведена молекулярно-генетична експертиза (висновок експерта проведеної КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я ООДА №345 від 22 липня 2024 року), згідно з якою загиблий військовослужбовець ОСОБА_5 , з ймовірністю 99,99999%, є біологічним батьком дитини ОСОБА_9 . 
Виходячи з наведеного, Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалене рішення від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Відділу опіки та піклування Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження задоволено в повному обсязі, а саме: - встановлено юридичний факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянина України, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 - відносно сина ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у м. Одесі; - внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 №231 від 7 лютого 2024 року, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказавши у графі «батько» - ОСОБА_5 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_12 у м. Перещепине, Новомосковського району Дніпропетровської області. 
Зазначені вище обставини підтверджуються копією рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі № 509/1610/24.
У подальшому рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24 було оскаржено ОСОБА_3 до Одеського апеляційного суду. 
02 липня 2025 року Одеський апеляційний суд прийняв у справі №509/1610/24 Постанову якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24 було залишено без змін, як наслідок 02 липня 2025 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24 набрало законної сили. 
Зазначені вище обставини підтверджуються копією Постанови Одеського апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі №509/1610/24.
Станом на момент розгляду справи рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24 та Постанова Одеського апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі №509/1610/24 є чинними.
На виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були внесені зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 від 07 лютого 2024 року запис №231 та вказано у графі «батько» - ОСОБА_5 і, відповідно, за заявою ОСОБА_1 , як матері ОСОБА_7 зміненого його прізвище на прізвище батька - « ОСОБА_10 ». 
Зазначені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_10 , виданим повторно 26 липня 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Після офіційного визнання державою факта народження ОСОБА_2 від ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до повноважного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для ініціювання процедури отриманням одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 . 
У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно приписів Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45 було сформовано необхідний пакет документів щодо отримання одноразової грошової допомоги за загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 та направлено його на розгляд уповноваженого органу щодо призначення одноразової грошової допомоги - Міністерства оборони України (вихідний ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 серпня 2025 року №943/12748). 
Зазначені вище обставини підтверджуються листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04 грудня 2025 року №943/23381.
04.12.2025 року розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якого рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2024 у справі № 509/1610/24 встановлено факт батьківства загиблого ІНФОРМАЦІЯ_5 у період дії воєнного стану капітана ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.08.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 27.10.2023 №321/ КЦ/8703.
У якості обґрунтування відмови вказане наступне: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився після загибелі капітана ОСОБА_6 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 ). 
Відповідно до частини четвертої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із змінами внесеними Законом України від 09.12.2023 № 3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі – Закон №3515-IX), який набрав чинності 29.03.2024, визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. 
Разом з цим, пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №3515-IX визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
Одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 вже призначено в повному обсязі іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: дружині та матері загиблого (протокол від 09.02.2024 №27/168 та від 23.02.2024 №38/2024). Окрім, цього пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», передбачено, якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами».
Судом встановлено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 матері та дружині загиблого ОСОБА_5 , у сумі 15,0 млн. грн., в рівних частках кожному (протоколи від 09.02.2024 року №27/168 та від 23.02.2024 року №38/2024). 
Вважаючи протиправним пункт 10 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 грудня 2025 року №112/в яким було відмовлено ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_2 у призначенні малолітньому ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , позивачка звернулася до суду з цим позовом в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 . 
Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. 
Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Частинами 1 та 2 статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
Як гарантовано частиною 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Виходячи з преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. 
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 року №2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII, у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Згідно із пунктом 2 постанови КМУ №168 від 22.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. 
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами. 
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці 1 цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. 
Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги. 
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). 
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві. 
Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором. 
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначає «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затверджений постановою КМ України від 25 грудня 2013 року №975. 
Відповідно до пунктів 3 та 4 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
Одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 10 Порядку №975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. 
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. 
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду. 
Згідно із пунктом 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15- денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. 
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. 
Отже, згідно до Статті 16-1 Закону №2011-XII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
При цьому Статтею 16-1 Закону №2011-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №3515-IX від 09.12.2023 року, яка набрала чинності 29.03.2024 року, визначені особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. 
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1 Сімейного кодексу України).
Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім`ї має одинока особа.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною першою статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Статтею 2 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про охорону дитинства», яка закріплює основні принципи охорони дитинства, визначено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин першої, другої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.
У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.
Таким чином, дитина, зачата за життя військовослужбовця, належить до кола членів його сім`ї у розумінні статті 16-1 Закону № 2011-XII, а тому має право на призначення одноразової грошової допомоги.
Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області було від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24, яке набрало законної сили встановлено юридичний факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянина України, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 - відносно сина ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у м. Одесі; - внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 №231 від 7 лютого 2024 року, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказавши у графі «батько» - ОСОБА_5 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_12 у м. Перещепине, Новомосковського району Дніпропетровської області. 
Таким чином, факт кровної спорідненості між загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 та дитиною ОСОБА_7 встановлено в судовому порядку та підтверджено рішенням, яке набрало законної сили. Зазначене рішення є належним і допустимим доказом походження дитини від загиблого батька та має преюдиційне значення для цієї справи.
На виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у справі №509/1610/24 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були внесені зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 від 07 лютого 2024 року запис №231 та вказано у графі «батько» - ОСОБА_5 і, відповідно, за заявою ОСОБА_1 , як матері ОСОБА_7 зміненого його прізвище на прізвище батька - « ОСОБА_10 ». 
Отже, походження дитини від військовослужбовця, який загинув під час захисту Батьківщини, підтверджене належним чином, що виключає будь-які сумніви щодо належності дитини до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця у розумінні статті 16-1 Закону № 2011-XII.
Також судом встановлено, що смерть військовослужбовця настала під час виконання ним обов`язків військової служби, і причинний зв`язок між загибеллю та захистом Батьківщини підтверджено висновком військово-лікарської комісії. На підставі цього дитині надано статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до пункту 5 статті 10-1 Закону № 3551-XII.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дитина, зачата за життя військовослужбовця і народжена після його смерті, належить до кола членів сім`ї загиблого у розумінні статті 16-1 Закону № 2011-XII, а тому має право на призначення одноразової грошової допомоги.
Зазначене узгоджується з аналогічним висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 440/6725/23, у якій Суд також вказав, що виключення такої дитини з переліку отримувачів одноразової грошової допомоги є дискримінаційним.
Водночас, на відміну від справи № 440/6725/23, у цій справі не ставиться під сумнів право дитини на отримання одноразової грошової допомоги, а зводиться до визначення можливості реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, з огляду на те, що така допомога вже була розподілена між іншими членами сім`ї.
Так, пункт 2 Перехідних положень Закону України № 3515-ІХ встановлює, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням і отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя та народжених після її смерті, за умови, що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на її отримання.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавець чітко розмежував право на призначення одноразової грошової допомоги (як елемент державної гарантії соціального захисту) та право на її отримання (як стадію реалізації цієї гарантії у конкретних правовідносинах).
Пункт 2 Перехідних положень встановлює обмежувальну умову для застосування Закону № 3515-ІХ: його дія може поширюватися на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, лише за відсутності будь-якого первинного призначення одноразової грошової допомоги стосовно конкретного випадку загибелі (смерті) військовослужбовця.
Тобто, запроваджуючи спеціальне правило щодо дітей, зачатих за життя та народжених після смерті військовослужбовця, законодавець мав на меті усунути правову прогалину для ситуацій, коли така дитина через народження після смерті батька не могла бути включена до кола осіб, яким призначалася допомога, і при цьому щодо цього випадку загибелі військовослужбовця рішення про призначення одноразової грошової допомоги ще не приймалося.
Однак зазначене положення не створює нового суб`єктивного права на повторне призначення або «донарахування» одноразової грошової допомоги щодо конкретного загиблого військовослужбовця після того, як така допомога вже була розподілена та виплачена іншим членам його сім`ї. Його зміст спрямований на розширення часових меж застосування закону до неврегульованих випадків, однак не вбачає покладення на державу додаткового бюджетного зобов`язання у межах одного і того самого випадку загибелі військовослужбовця. Законодавець, розширюючи коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, не змінював установленого статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ принципу рівності часток між усіма отримувачами та не передбачав покладення на державу фінансового зобов`язання держави понад фіксовану суму, визначену Постановою № 168. Таким чином право дитини на одноразову грошову допомогу не втрачається, однак може бути реалізоване виключно в межах уже виплаченої суми шляхом перерозподілу часток між отримувачами за правилами, встановленими пунктом 2 Постанови № 168.
Відповідно до абзацу 12 пункту 2 Постанови КМУ №168, якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
Таким чином, коли одноразова грошова допомога вже була призначена і виплачена іншим членам сім`ї загиблого, дія пункту 2 Перехідних положень не породжує нового права на повторне призначення або додаткову виплату коштів із державного бюджету. У такій ситуації реалізація права дитини можлива лише у спосіб, прямо передбачений абзацом тринадцятим пункту 2 постанови КМУ № 168, - шляхом перерозподілу вже виплаченої суми між отримувачами за їх взаємною згодою або в судовому порядку.
При цьому, як встановлено судом вище, одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 вже було призначено в повному обсязі іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: дружині та матері загиблого (протоколом від 09.02.2024 року №27/168 та від 23.02.2024 року №38/2024), тобто рішення щодо всієї суми одноразової грошової допомоги вже прийнято.
При цьому суд враховує, що факт батьківства загиблого військовослужбовця та звернення із заявою про призначення виплату одноразової грошової допомоги відбулися після прийняття рішення про призначення та виплати одноразової грошової допомоги матері та дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 . 
За таких умов дія пункту 2 Перехідних положень Закону № 3515-ІХ не може бути підставою для повторного призначення одноразової грошової допомоги за цього ж військовослужбовця його дитині, оскільки виплата у межах відповідного бюджетного зобов`язання держави вже відбулася, а правовідносини з її розподілу є завершеними.
Відтак рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дитині загиблого є правомірним, ухваленим у межах наданих повноважень і відповідно до чинного законодавства.
Разом із тим, визнання правомірності відмови Міністерства оборони України у повторному призначенні одноразової грошової допомоги не позбавляє дитину права на відповідну частку такої допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Це право зберігається, однак не може бути реалізоване шляхом повторного звернення до Міністерства оборони України, оскільки після повної виплати такої допомоги первинним отримувачам таке призначення є неможливим, а подальше вирішення питання про отримання коштів має приватноправовий характер. З огляду на це вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити частку допомоги не підлягають задоволенню.
Після ухвалення Комісією Міністерства оборони України рішення про первинний розподіл і виплату допомоги її повноваження вважаються вичерпаними. Відтак питання визначення належної дитині частки переходить у сферу приватноправових відносин між отримувачами, а за відсутності згоди між ними спір може бути вирішений судом, виходячи з принципу рівності прав усіх членів сім`ї загиблого військовослужбовця та з урахуванням гарантій, передбачених статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ.
Отже, у випадку, коли одноразова грошова допомога вже виплачена, реалізація права дитини здійснюється не через повторне звернення до Міністерства оборони України, а шляхом пред`явлення вимоги до фактичних отримувачів коштів про перерозподіл належної їй частки у встановленому законом порядку.
Такий підхід узгоджується з:
положеннями пункту 2 Постанови № 168, які визначають єдиний правовий механізм перерозподілу вже виплаченої допомоги;
статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ, що гарантує рівність прав усіх отримувачів на частку допомоги;
принципами правової визначеності та справедливості, оскільки держава вже виконала свій обов`язок щодо виплати загальної суми допомоги, а подальший розподіл належить до компетенції суду або узгоджених дій самих отримувачів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 року у справі №560/12192/24. 
Оцінюючи доводи позивачки про те, що право дитини на отримання одноразової грошової допомоги не може ставитися в залежність від дати її народження чи від факту призначення такої допомоги іншим особам, суд зазначає таке.
Дійсно, відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а держава забезпечує охорону дитинства. Разом із тим конституційні гарантії соціального захисту реалізуються у порядку та на умовах, визначених законом.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у випадках, передбачених законом. Отже, реалізація права на відповідні види соціальних виплат здійснюється на підставі Конституції, та відповідно до спеціального законодавчого регулювання, яке визначає умови, порядок та суб`єктів отримання таких виплат.
Порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання.
Як зазначалося судом вище, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3515-IX від 09.12.2023 передбачено можливість застосування нової редакції статті 16-1 цього Закону до правовідносин, що виникли раніше, щодо дітей загиблого військовослужбовця, зачатих за його життя та народжених після його смерті. Водночас законодавець прямо встановив умову застосування цієї норми — якщо одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на її отримання.
Отже, законодавець, врегульовуючи відповідні правовідносини, прямо пов`язав можливість призначення одноразової грошової допомоги у таких випадках із фактом непризначення цієї допомоги іншим особам, які мають право на її отримання.
Суд зазначає, що наведене законодавче регулювання не пов`язує право дитини із датою її народження як такою, а визначає порядок реалізації права на соціальну виплату залежно від фактичних обставин призначення такої допомоги. Таким чином, встановлення законодавцем відповідних умов реалізації права на соціальну виплату не може розцінюватися як дискримінація чи обмеження прав дитини, а є формою нормативного врегулювання порядку надання державної соціальної допомоги.
При цьому суд враховує, що у даній справі одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю військовослужбовця вже була призначена іншим особам, які відповідно до законодавства мали право на її отримання, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, обставини цієї справи не відповідають умовам, визначеним пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3515-IX, які дозволяли б застосувати зазначену норму щодо призначення одноразової грошової допомоги дитині, народженій після смерті військовослужбовця.
Посилання позивачки на статті 46 та 52 Конституції України як на підставу для безумовного призначення одноразової грошової допомоги суд вважає безпідставними, оскільки ці норми встановлюють загальні конституційні гарантії соціального захисту та охорони дитинства, проте не визначають самостійного механізму призначення конкретних соціальних виплат поза межами спеціального законодавства.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що наведені позивачкою доводи фактично зводяться до незгоди з законодавчо визначеним порядком призначення одноразової грошової допомоги та не свідчать про протиправність рішення відповідача.
Крім того, суд враховує положення пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, відповідно до яких у разі, якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, які мають право на таку допомогу, питання щодо перерозподілу суми допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку між такими особами.
Отже, наведена норма регулює правовідносини між особами, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, і передбачає можливість вирішення спору щодо перерозподілу такої допомоги між ними, однак не покладає на Міністерство оборони України обов`язку здійснювати перерозподіл вже призначеної допомоги у разі звернення нової особи.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскаржуваний пункт 10 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 грудня 2025 року №112/в прийнятий відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а тому підстав для визнання його протиправним та скасування суд не вбачає.
Відповідно, позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути подані документи щодо призначення малолітньому ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги є похідною від вимоги про скасування зазначеного рішення комісії та також не підлягає задоволенню.
Інші доводи позивача не спростовують встановлених судом обставин та не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, норми діючого законодавства, правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у даній справі судом не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ), котра діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 .
Відповідач: Міністерство оборони України (01030, Україна, Київ 30, Повітрянофлотський проспект, 6, код ЄДРПОУ 00034022).
Третя особа на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.