КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6027/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі – відповідач 1), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ яким перерахувати та виплатити позивачу, з 29.09.2024 по 08.12.2024 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000 грн пропорційною в розрахунку на місяць.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 27.07.2024 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України отримав поранення та проходив лікування.
Вказує, що відповідач 1 протиправно не виплатив йому додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі — постанова №168) за період з 29.09.2024 по 08.12.2024. 
Зауважує, що з метою досудового врегулювання спору звертався до Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати додаткової винагороди за час лікування та перебування у відпустках за станом здоров`я, однак відповідач не здійснив перерахунок його грошового забезпечення за спірні періоди. 
Вважає таку бездіяльність протиправною та просить позов задовольнити.

04.09.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заявою залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
05.09.2025 позивач подав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із заявою про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.
15.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), витребувано від відповідача докази по справі. Зазначено, що питання поновлення строку звернення до суду буде вирішено за результатами розгляду справи. 
12.11.2025 ухвалою суду залучено до участі у справі як другого відповідача – Військову частину НОМЕР_2 (далі – відповідач 2), розгляд справи розпочато спочатку, витребувано у відповідачів докази.

Військова частина НОМЕР_1 правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористалася. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило. 
Ухвала суду від 15.09.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі була надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулося до суду неврученим.

Військова частина НОМЕР_2 надала суду відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог.
На обгрунтування заперечень зазначає, що позивач дійсно проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , у період з 04.08.2024 по 01.12.2024 перебував у відрядженні у Військовій частині НОМЕР_3 для виконання завдань у складі бойових угрупувань (сил) та бойових військових частин та з метою здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, а 09.12.2024 виключений зі списків особового складу у зв`язку з направленням для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_4 . 
Вказує на передчасність позовних вимог, адже документи для вирішення питання про виплату додаткової винагороди за спірний період відповідно до постанови №168 ОСОБА_1 військовій частині не надав, хоча був обізнаний про таку необхідність після отримання листа від 17.07.2025. 
Зауважує, що згідно довідки військово лікарської комісії від 18.10.2024 №1038 отриманні позивачем при пораненні травми відносяться до легкого ступеню, тому підстави для виплати додаткової винагороди відповідно до постанови №168 за спірний період відсутні.
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 головуючим суддею по розгляду справи №340/6027/25 визначено суддю Савонюка М.Я.
09.01.2026 ухвалою суду справу прийнято судом до свого провадження. Розгляд розпочато спочатку зі стадії розгляду справи по суті. 
22.04.2026 ухвалою суду поновлено позивачу строк для звернення до суду із цим позовом.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №69 від 06.03.2024 солдата ОСОБА_1 з 06.03.2024 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення (а.с. 55).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №221 від 04.08.2024 позивач 05.08.2024 вибув у відрядження до Військової частини НОМЕР_5 з метою виконання завдань у складі бойових угрупувань (сил) та бойових військових частин та з метою здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф (а.с. 57).
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2024 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 водій-заправник автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення роти логістики військової частини НОМЕР_2 (тимчасово прикомандирований до Військової частини НОМЕР_1 ) виконував бойове завдання біля АДРЕСА_2 . 27.09.2024 та внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого стегна та гомілки, закриту черепно-мозкову травму, цефалгічний синдром. Поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не е наслідком дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, навмисного спричинення тілесного ушкодження або самогубства. Під час виконання завдань, був екіпірований у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). Випадок стався під час виконання обов`язків військової служби, захисту територіальної цілісності та незалежності України, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини (а.с. 10зв.)
Невідкладну медичну допомогу після евакуації з місця події отримав 27.09.2024 у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 9зв.-10).
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1169 від 03.10.2024 позивач проходив з 28.09.2024 по 03.10.2024 стаціонарне лікування у КНП “Міська лікарня №4" Запорізької міської ради з діагнозом: вогнепальне уламкове сліпе поранення м`яких тканин лівого стегна зі стороннім тілом (27.09.2024). Вогнепальне уламкове сліпе поранення м`яких тканин лівої гомілки зі стороннім тілом (27.09.2024). Стан після ПХО ран (30.09.2024) (а.с. 11).
З 03.10.2024 по 18.10.2024 проходив стаціонарне лікування у хірургічному відділенні №3 структурного підрозділу КНП “Криворізька міська лікарня №16" Криворізької міської ради за основним діагнозом: стан після МВТ (27.09.24). ВОСП уламкового поранення лівого стегна, гомілки. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма. Посттравматична перфорація барабанної перетинки зліва. Посттравматична двобічна приглухуватість зліва змішана II ст., праворуч нейросенсорна 1 ст. (а.с. 12). 
Відповідно до постанови військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради, оформленої довідкою №1038 від 18.10.2024, ОСОБА_1 постановлено діагноз: мінно-вибухова травма (27.09.2024), ІНФОРМАЦІЯ_1 : уламкові поранення лівого стегна, гомілки. Акубаротравма. Посттравматична перфорація барабанної перетинки зліва. Посттравматична двобічна приглухуватість зліва змішана ІІ ступеню, праворуч нейросенсорна ступеню. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Травма відноситься згідно класифікатора до легкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини (а.с. 14зв.) 
Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3502 від 29.11.2024 у період з 14.11.2024 по 29.11.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласний клінічний госпіталь Ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» із діагнозом: стан після МВТ (27.09.24). ВОСП уламкового поранення лівого стегна, гомілки. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма. Посттравматична перфорація барабанної перетинки зліва. Посттравматична двобічна приглухуватість зліва змішана II ст., праворуч нейросенсорна 1 ст. (а.с. 13). 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №344 від 01.12.2024 позивача наказано вважати таким, що 01.12.2024 прибув з відрядження з Військової частини НОМЕР_3 (а.с. 58).
У період з 02.12.2024 по 07.12.2024 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №345 від 02.12.2024 ОСОБА_1 було звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою (а.с. 59).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №353 від 09.12.2024 позивача у зв`язку з направленням до нового місця несення служби з 09.12.2024 виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення (а.с. 61).
04.01.2025 позивач через свого представника звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про досудове врегулювання спору, у якій просив виплатити додаткову винагороду за лікування у зв`язку з пораненням та перебуванням у відпустці за період з 27.09.2024 по 29.11.2024 (а.с. 6).
Також, 27.06.2025 представник позивача звернувся з аналогічною за змістом заявою до Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 62)
У відповідь на вказаний запит відповідач 2 у листі №2131/2132 від 17.07.2025 запропонував ОСОБА_1 надіслати на адресу військової частини НОМЕР_2 рапорт (заяву) та завірені належним чином документи, які підтверджують право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 за лікування у зв`язку з пораненням, відпустку по (реабілітації) ВЛК за період з 27.09.2024 по 29.11.2024, включаючи час переміщення між лікувальними закладами (а.с. 64). 

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 1 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пунктів 1-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку. Не пізніше закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби. Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не надається.
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 №44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» Порядок №260 доповнено розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану»
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці. 
Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. 
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено станом і на теперішній час.
Пунктом 1-1 постанови №168 (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань 
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2024 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 водій-заправник автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення роти догістики військової частини НОМЕР_2 виконував бойове завдання біля АДРЕСА_2 . 27.09.2024 та внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого стегна та гомілки, закриту черепно-мозкову травму, цефалгічний синдром. Поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, навмисного спричинення тілесного ушкодження або самогубства. Під час виконання завдань, був екіпірований у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). Випадок стався під час виконання обов`язків військової служби, захисту територіальної цілісності та незалежності України, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.
Згідно наявної у матеріалах справи виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1169 від 03.10.2024 позивач у період з 28.09.2024 по 03.10.2024 проходив стаціонарне лікування у КНП “Міська лікарня №4" Запорізької міської ради. 
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2951/786 ОСОБА_1 з 03.10.2024 по 18.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №3 структурного підрозділу КНП “Криворізька міська лікарня №16" Криворізької міської ради.
Також, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №3502 від 29.11.2024 підтверджується перебування позивача у період з 14.11.2024 по 29.11.2024 на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласний клінічний госпіталь Ветеранів війни Кіровоградської обласної ради».
Згідно із пунктами 21.7. підрозділу 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі - Положення №402, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Відповідно до постанови військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради, оформленої довідкою №1038 від 18.10.2024, ОСОБА_1 постановлено діагноз: Мінно-вибухова травма (27.09.2024). ВОСП: уламкові поранення лівого стегна, гомілки. Акубаротравма. Посттравматична перфорація барабанної перетинки зліва. Посттравматична двобічна приглухуватість зліва змішана ІІ ступеню, праворуч нейросенсорна ступеню. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Травма відноситься згідно класифікатора до легкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини.
Враховуючи наведене наявні усі умови для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн пропорційно на місяць за час перебування позивача на лікуванні з 29.09.2024 по 18.10.2024 та з 14.11.2024 по 29.11.2024, а саме: - наявність довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язаність поранення із захистом Батьківщини та наявність документів на підтвердження факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. 
Як вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №344 від 01.12.2024 позивач 01.12.2024 прибув з відрядження з Військової частини НОМЕР_3 . З 02.12.2024 по 07.12.2024 був звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, а 09.12.2024 – виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з направленням до нового місця несення служби. 
Відомості про його перебування у період з 30.11.2024 по 08.12.2024 на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані, тому позовні вимоги у цій частині є необгрунтованими та до задоволення не підлягають.
Суд критично оцінює доводи відповідача 2 про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я з посиланням на те, що отримана позивачем травма (поранення) було класифікована як легка, оскільки пункт 1-2 постанови №168 не ставить у залежність виплати військовослужбовцю за час перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, від тяжкості отриманого військовослужбовцем поранення.
Щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), суд зазначає таке.
Постановою №168 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень включаються військовослужбовці, які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування у відпустці. 
Отже, додатковою умовою для отримання додаткової винагороди за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у порівнянні з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, є отриманням тяжкого поранення за висновком ВЛК.
Оскільки довідкою ВЛК №1038 від 18.10.2024 підтверджено, що згідно класифікатора тяжкості травм травма позивача відноситься до легких, підстави для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебувавання у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням легкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії відсутні. 
Довідка ВЛК №1038 від 18.10.2024 не скасована, є чинною та не є предметом оскарження у даній справі. До того ж докази перебування позивача у відпустці для лікування у період з 19.10.2024 по 13.11.2024 у матеріалах справи відсутні та судом не здобуто.
Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Як встановлено судом, у спірний період позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №69 від 06.03.2024 про зарахування до списків особового складу частини. 
У період з 05.08.2024 по 30.11.2024 позивач перебував у відрядженні у Військовій частині НОМЕР_5 та тимчасово був прикомандирований до Військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, факт перебування позивача у відрядженні в іншій військовій частині сам по собі не змінює місця проходження військової служби, оскільки відрядження є тимчасовим виконанням службових обов`язків поза межами військової частини за місцем штатної служби і не тягне правових наслідків у вигляді зміни військової частини, до якої належить військовослужбовець.
Приписами Порядку №260 передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на фінансовому забезпеченні, тобто тією військовою частиною, до списків особового складу якої його зараховано, на підставі наказів по особовому складу такої частини.
Постанова Кабінету Міністрів України №168 також не містить положень, які покладали б обов`язок щодо нарахування та виплати додаткового винагороди на військову частину, до якої військовослужбовець направлений у відрядження. 
З огляду на те, що позивач у спірний період залишався військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 та перебував на її фінансовому забезпеченні, саме на цю військову частину покладається обов`язок щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди відповідно до постанови №168.
Натомість ні Військова частина НОМЕР_3 , до якої позивач був відряджений, ні Військова частина НОМЕР_1 не є належними відповідачами у даному спорі, оскільки не набули обов`язку щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 . 
У свою чергу, Військовою частиною НОМЕР_2 доказів нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 29.09.2024 по 18.10.2024 та 14.11.2024 по 29.11.2024 не надано. 
Суд критично оцінює доводи відповідача2 про передчасність позовних вимог з підстав незвернення позивача із заявою про виплату додаткової винагороди та відповідними документами до звернення до суду, адже обов`язок по нарахуванню та виплаті додаткової винагороди не залежить від факту подання військовослужбовцем окремої заяви. 
Обов`язок щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди відповідно до постанови №168, покладений на відповідну військову частину як суб`єкта владних повноважень, який діє в межах своїх функцій та зобов`язаний самостійно забезпечити повноту і своєчасність таких виплат. Невиконання цього обов`язку не може бути поставлено у залежність від вчинення позивачем будь-яких додаткових дій, не передбачених законом.
Право особи на звернення до суду за захистом порушеного права є гарантованим і не обумовлюється обов`язковістю досудового врегулювання спору, якщо інше прямо не встановлено законом. У спірних правовідносинах обов`язковий досудовий порядок врегулювання не передбачений.
Крім цього, позивач 27.06.2025 через свого представника звертався до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо виплатити додаткової винагороду за період лікування у зв`язку з пораненням та перебуванням у відпустці за період з 27.09.2024 по 29.11.2024, однак відповідач у листі №2131/2132 від 17.07.2025 вказав на відсутність спору з цього питання.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.
З огляду на наведене та з урахуванням заявлених позовних вимог, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою під час захисту Батьківщини в закладах охорони здоров`я за період з 29.09.2024 по 18.10.2024 та з 14.11.2024 по 29.11.2024.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідач 2 як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність своєї бездіяльності у спірних правовідносинах не надав, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 7000,00 грн. 
Дослідивши клопотання та наявні матеріали справи суд встановив наступне. 
Згідно зі статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
На підтвердження обсягу наданих послуг та понесених позивачем витрат представником позивача надано до суду лише ордер на надання правничої правової допомоги серія ВА №1057150 від 02.09.2025.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Водночас, позивачем не заявлено клопотання про подання доказів понесених судових витрат після прийняття рішення суду, а також не подано жодних доказів, які б підтверджували факт понесення таких витрат, їх розмір та зв`язок із розглядом цієї справи, що унеможливлює їх встановлення судом.
Відтак, відсутні підстави для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Питання стягнення із відповідача 2 судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» звільнений від його сплати.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії — задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманою травмою під час захисту Батьківщини у період з 29.09.2024 по 18.10.2024 та з 14.11.2024 по 29.11.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою під час захисту Батьківщини в закладах охорони здоров`я за період з 29.09.2024 по 18.10.2024 та з 14.11.2024 по 29.11.2024.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).
Відповідач 1 – Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ). 
Відповідача 2 - Військова частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ). 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК