Дата документу 23.02.2026	Справа № 554/13839/25	
 	Провадження № 2/554/1096/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України

23 лютого 2026 року м. Полтава 

Шевченківськийй районний суд м.Полтави в складі: 
головуючого – судді Гольник Л.В.,
за участю секретаря – Фесенко К.О., 
представника позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 27233,50 грн та судові витрати.
08.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладено Договір №103048358. За умовами договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у розмірі 3100 грн., проценти за користування кредитом: 1162,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
30.11.2021 було укладено договір № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 103048358. 
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103048358. 
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №103048358 від 08.08.2021 року. 
Загальний розмір заборгованості за Договором №103048358 від 08.08.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 27233,50 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3100 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 23792,50 грн, заборгованість за комісіями – 341 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 23.09.2025 року за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відкрито спрощене позовне провадження.

11.11.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві вказано, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеним договором позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Також у матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів ОСОБА_2 , а надані позивачем довідки не є розрахунковим документом та не підтверджують переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача.
У матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості за кредитними договорами, однак надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами складені самими кредитором, і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По них не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов’ язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками. Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості.
Сума заборгованості по відсотках, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою є нікчемною (а.с.124-128).
До суду також надійшло клопотання представника відповідача – адвоката Зачепіло З.Я. про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у якому вказують, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн., висунута ТОВ «Коллект Центр» є непропорційною, та такою, що підлягає зменшенню, враховуючи складність справи та фактичний час, витрачений адвокатом на професійну правничу допомогу. Вважає співмірним зі складністю справи та ціною позову, виконаною адвокатами роботою та розумним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн (а. с.129-131). 

У відповіді на відзив позивач просить задовольнити позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає твердження відповідача про те, що не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит.Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає.
У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання.
Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність якого регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. 
Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною.
Сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим (а.с. 112-117).
У запереченні на клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу позивач просив відмовити у задоволенні клопотання (а.с. 118-120).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, вказував, що належними та допустимими доказами доведено укладення договору з відповідачем. Їй було надано кредитні кошти. Проте відповідач не виконала умови договору, жодних коштів не повертала. 
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого.

Суд встановив, 08.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладено Договір №103048358. 
За умовами договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у розмірі 3100 грн. строком на 30 днів, починаючи з 08.08.2021 року (а.с. 34-38).
Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 1162,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього часу кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) та стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.12 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору.
Згідно з п. 2.3.1.2. Договору визначено порядок пролонгації на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед ОСОБА_2 виконало та надало їй кредит в сумі 3100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та наданою випискою за 08.08.2021 року (а.с. 150-151).
30.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги, у відповідності до п. 2.1 якого, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та боржниками (а.с. 39-47).
З акту приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №30-11-65 від 30.11.2021 року вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» передало, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняло право вимоги до боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30.11.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сума боргу ОСОБА_2 становить 13903,50 грн, з яких 3100,00 грн – сума виданого кредиту, 10462,5 грн – заборгованість за процентами, 341 – грн заборгованість по комісії (а.с. 51-53,54).
Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за боргом до ОСОБА_2 за кредитним договором №103048358. 
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором до боржників, в тому числі і за договором №103048358 від 08.08.2021 (а.с 16-23, 29, 30-32, 33).
Станом на 10.01.2023 року сума боргу ОСОБА_2 становить 27233,500 грн, з яких 3100,00 грн – сума виданого кредиту, 10462,5 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги станом на 30.11.2021 року, 13 330,00 грн – заборгованість за процентами станом на 10.01.2024 року, 341,00 – грн заборгованість по комісії.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, 628 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
Отже, підписання договору електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається, що Договір між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №103048358 від 08.08.2021 року в електронній формі.
Як слідує з матеріалів справи, за кредитним договором ТОВ «Мілоан» позичальнику ОСОБА_2 безготівково на її банківський рахунок перерахував кредитні кошти на платіжну картку, належну відповідачу. 
Отже, кредитор виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі за кредитним договором №103048358 від 08.08.2021, зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором.
Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок.
ТОВ «МІЛОАН» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи, тому надані суду позивачем довідка-розрахунок заборгованості, виписка про перерахування коштів у розмірі 3100 грн. суд вважає належними та допустимими доказами заборгованості у справі.
Тому у суду відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_2 не було перераховано грошові кошти, що визначені умовами договору позики, що не спростовано відповідачем. 
Оскільки, відповідач порушила зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договору, та внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Договором, у відповідача виникла заборгованість за кредитом.

За умовами кредитного договору №103048358від 08.08.2021 сторони погодили строк кредитування 30 днів з 08.08.2021 по 07.09.2021, який може бути пролонгований, але не більше ніж на 60 днів. 
За умовами договору вказана сума заборгованості за процентами становить 10462,5 грн, з яких проценти за користування кредитом 30 днів становить 1162,50 грн.(1,25% за кожен день), проценти за користування кредитом строком 60 днів – 9300 грн (5% за кожен день), що відповідає сумі заборгованості за кредитом на дату відступлення права вимоги станом на 30.11.2021 року.
Суд вважає, що подальше нарахування процентів є безпідставним.
Отже, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 3683570 від 08.08.2021 в розмірі 13903,50 грн, з яких 3100 грн – сума виданого кредиту, 10462,5 грн – заборгованість за процентами, 341 – грн заборгованість по комісії. 

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог становить: 13903,50 грн / 27233,50 грн) х 100% = 51,05%. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2422,4 грн х 51,05% = 1236,64 грн.
Крім того, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: заявку на надання юридичної допомоги від 01.08.2025 року №1228 та копію витягу з акта №13 про надання правової допомоги від 31.08.2025 року, з яких слідує, що загальна вартість наданих послуг становить 13000 грн, з яких 4000 грн – надання усної консультації з вивченням документів та 9000 грн – складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі в суд.
Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1531,5 грн (виходячи з розміру наданих правничих послуг у розмірі 3000 грн.)
Керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 136, 137, 141, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про споживчий кредит №103048358 від 08.08.2021 року в розмірі 13903,50 грн, з яких 3100 грн – сума виданого кредиту, 10462,5 грн – заборгованість за процентами, 341 – грн заборгованість по комісії. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 1346,23 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1531,5 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному вебпорталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306.
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В.Гольник