154/463/26 
2/154/725/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року. м. Володимир
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі: 
головуючого судді Вітера І.Р., 
з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0,20 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташована в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 спадщину останнього за законом прийняв та частково оформив на себе його син, а позивача батько ОСОБА_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , заповіту на належне йому на праві особистої власності майно, а також на майно яке він у встановленому законом порядку прийняв, але не оформив на себе після смерті свого батька ОСОБА_3 , він не залиши, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, на належне йому майно.
Після смерті ОСОБА_4 , спадщину останнього у встановленому законом порядку прийняв і частково оформив на себе його син позивач ОСОБА_1 .
На даний час виникла необхідність дооформити право власності на спадщину за законом покійного ОСОБА_4 , який був спадкоємцем майна покійного ОСОБА_3 , однак у Володимирській нотаріальній конторі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0.20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташована в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 , спадкоємцем якого був його батько ОСОБА_4 . 
Позивач належить до першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_4 , та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки у встановлений строк зверонувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Окрім нього, у покійного ОСОБА_4 є ще один спадкоємець першої черги за законом-його син ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку відмовився від вказаної вище спадщини, і на спадщину свого покійного батька не претендує. 
Зважаючи на викладене позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0.20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташована в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 . 
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явилися, однак клопотали проводити розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення.
Відповідач в судове засідання свого представника не забезпечив, від Зимнівської сільської ради надійшла заява про визнання позову, просили розгляд справи проводити у відсутність їх представника.
Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.
Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом.
Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з архівного витягу з протоколу сімнадцятої сесії Селецької сільської Ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 02 лютого 1994 року №17/39, ОСОБА_3 виділено земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі земельну ділянку орієнтованою площею 0.20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області 
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.07.2007 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . 
Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, в тому числі на право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0,20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 .
Матеріалами спадкової справи №635/2008 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.10.2008 року стверджується, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв його син ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.11.2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . 
Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, в тому числі на право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0.20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 .
Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_4 . 
З матеріалів спадкової справи №31/2010 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що спадщину після його смерті на спадкове майно прийняв його син — позивач ОСОБА_1 . Інший спадкоємець майна відповідач ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті батька відмовився. 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2011 року, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину на частину належного ОСОБА_4 майна.
Однак зазначеним свідоцтвом не охоплено право позивача на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0.20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що крім позивача по справі є ще один спадкоємець за законом, який є сином померлого ОСОБА_4 , а саме  ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі. Проте останній відмовився від прийняття частки у спадковому майні у встановленому законом порядку на користь позивача, що підтверджується його письмовою заявою, яка знаходяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Згідно положень ст. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 81 ч.1 п. «г» Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України.
Відповідно до ст. 1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК Україн право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач ОСОБА_1 є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлого ОСОБА_4 , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останнього, тож вимоги про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.328,346,1217-1218,1258,1262,1268-1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13,81, 247,258,259 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,15 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; в тому числі на земельну ділянку орієнтованою площею 0.20 гектарів, для ведення особистого селищенського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Селець Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Селецької сільської ради Володимир – Волинського району Волинської області від 02 лютого 1994 року № 17/39, були передані для приватизації ОСОБА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Володимирського міського суду Ігор ВІТЕР