СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Харків Справа № 905/24/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.
за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.
за участю представника  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №344 Д/1) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.02.2026 (поний текст складено 11.02.2026) у справі № 905/24/26 
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідачів:
1) Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС” (86132, Донецька обл., місто Макіївка, вулиця Панченко, будинок 47, ЄДРПОУ 31959464)
2) Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро Дніпропетровської області (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, будинок 75, ЄДРПОУ 40392181)
про визнання припиненими правовідносини з управління Товариством і зобов`язання вчинити певні дії для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ОСОБА_1 , звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою (сформовано в системі 08.01.2026) до відповідача-1 – Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС”, та відповідача-2 – Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про:
- визнання припиненими правовідносини з управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», що виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» та ОСОБА_1 .
- зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести зміни до відомостей про керівника та представника Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ- ДОНБАС”, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника і представника Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС”, на підставі Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань”, наказу Міністерства юстиції України «Про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи» №3359/5 від 25.11.2016.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.02.2026 закрито провадження у справі № 905/24/26 за позовом ОСОБА_1 доТовариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС” та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання припиненими правовідносини з управління Товариством і зобов`язання вчинити певні дії для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Роз`яснено позивачу, що розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення врегульовано положеннями Цивільного процесуального кодексу України та відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку окремого провадження. За результатами підготовчого засідання 03.02.2026 оголошено скорочену ухвалу. Повне судове рішення складено 11.02.2026 за обставин значних та довготривалих перебоїв у енергопостачанні м. Харків.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені позивачем вимоги не стосуються вирішення спору про право у сфері корпоративних відносин, а фактично спрямовані на встановлення юридичного факту припинення повноважень позивача як керівника товариства, необхідного для подальшого внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Суд виходив із того, що надані позивачем докази, зокрема запис у трудовій книжці про звільнення з посади генерального директора ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» від 19.02.2007 та відомості з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, свідчать про фактичне припинення трудових відносин між позивачем і товариством, а тому суд не встановив наявності спору щодо самого факту припинення таких правовідносин.
З огляду на це суд дійшов висновку, що заявлені вимоги за своєю суттю є вимогами про встановлення факту, що має юридичне значення, а такі справи відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розглядаються у порядку окремого провадження місцевими загальними судами.
ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.02.2026 року у справі №905/24/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання припиненими правовідносин з управління Товариством і зобов`язання вчинити дії для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру. Справу №905/24/26 направити для продовження розгляду до Господарського суду Донецької області.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та безпідставно дійшов висновку про відсутність спору про право, помилково ототожнивши вимоги про припинення повноважень керівника юридичної особи з вимогами про встановлення юридичного факту. На його думку, це призвело до передчасного та необґрунтованого закриття провадження у справі;
- заявлені позовні вимоги не спрямовані на встановлення юридичного факту як самостійної мети, а пов`язані з припиненням його повноважень як одноосібного виконавчого органу товариства та зобов`язанням державного реєстратора внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру. Відтак предметом спору є припинення корпоративних повноважень органу управління юридичної особи та реалізація пов`язаних із цим правових наслідків, що має матеріально-правовий характер та безпосередньо впливає на обсяг прав і обов`язків позивача;
- скаржник вважає помилковим висновок суду про припинення правовідносин на підставі запису у трудовій книжці, оскільки такий запис підтверджує лише припинення трудових відносин, але сам по собі не припиняє корпоративних повноважень директора товариства та не змінює відомості у Єдиному державному реєстрі. Повноваження керівника припиняються виключно на підставі рішення уповноваженого органу товариства та відповідної державної реєстрації змін. До моменту внесення таких змін до ЄДР позивач формально залишається керівником товариства;
- закриття провадження у справі фактично позбавляє його права на ефективний судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту не забезпечить реального вирішення питання щодо припинення його повноважень та внесення відповідних змін до ЄДР. 
Крім того, скаржник посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, відповідно до яких спори, пов`язані з припиненням повноважень керівника юридичної особи, є корпоративними за своєю природою, оскільки стосуються діяльності та управління юридичною особою, а тому підлягають розгляду саме господарськими судами. У підтвердження цього наведено, зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №904/5857/17, від 10.04.2019 у справі №510/456/17, від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та інші.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 23.03.2026 з`явився представник ОСОБА_1 . Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час там місце повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС” є: 86132, Донецька обл., місто Макіївка, вул. ПАНЧЕНКО, будинок 47. Місто Макіївка Донецької області з 2014 року перебуває під окупацією.
За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua), відділення в м. Макіївка Донецької області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції до м. Макіївка Донецької області наразі є неможливим. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції застосував спеціальний порядок повідомлення, передбачений наведеними нормами, та здійснив повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. Крім того, процесуальні документи Східного апеляційного господарського суду розміщені у Єдиному державному реєстрі судових рішень. З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС” було повідомлене про дату, час і місце судового засідання належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», ЄДРПОУ 31959464 зареєстровано Макіївським міським управлінням юстиції 04.04.2002 за адресою: Україна, 86132, Донецька область, місто Макіївка, вулиця Панченка, будинок 47. 
13.12.2006 виконавчим комітетом Макіївської міської ради Донецької області відомості про юридичну особу були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З дати державної реєстрації Товариства та станом на сьогодні відповідно до відомостей ЄДР учасниками ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» є:
- юридична особа, створена за законодавством Федеративної Республіки Німеччина – «Schmidt, Kranz & Co. GmbH», якій належить частка у статутному капіталі в розмірі 10 200,00 грн, що становить 51 % голосів;
- громадянин України ОСОБА_2 , якому належала частка у статутному капіталі в розмірі 9 800,00 грн, що становить 49 % голосів.
З 04.04.2002 Генеральним директором (керівником) та особою, уповноваженою вчиняти дії від імені Товариства без довіреності (представником), став ОСОБА_1 .
19.02.2007 ОСОБА_1 звільнений з посади Генерального директора за власним бажанням, що підтверджується відповідним записом у його трудовій книжці. Звільнення оформлено наказом № 11-К/от від 19.02.2007. 
Наведена інформація наявна з відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, що надані Пенсійним фондом України (№ НОМЕР_2 від 15.12.2025), з якої вбачається, що ОСОБА_1 з квітня 2002 по вересень 2008 перебував в штаті ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» та відображений у реєстрі застрахованих осіб як такий, щодо якого здійснювалися нарахування заробітної плати.
У жовтні 2025 року позивачу стало відомо, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він і надалі зазначений як керівник та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС». 
З метою з`ясування підстав зазначення таких відомостей позивач звернувся із відповідним запитом до Головного управління ДПС у Донецькій області.
Листом №359/А/05-99-12-01-08 від 27.10.2025 року Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 21.10.2025, відповідно до останніх відомостей з ЄДР, отриманих 17.05.2014, керівником ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» значиться ОСОБА_1 .
Зазначена інформація також відображається у витязі з ЄДР від 14.12.2025, відповідно до якого керівником та особою, уповноваженою представляти Товариство з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» без довіреності, зазначений ОСОБА_1 .
24.11.2025 позивач направив на електронну адресу учасника Товариства – юридичної особи, створеної за законодавством Федеративної Республіки Німеччина, «Schmidt, Kranz & Co. GmbH», повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства на 22.12.2025 об 11:00 за київським часом за адресою: Україна, м. Київ, вул. Олександра Кониського, буд. 76, офіс 47. У повідомленні було запропоновано порядок денний, що передбачав вирішення питань щодо припинення повноважень ОСОБА_1 як директора, призначення нового директора, виключення ОСОБА_1 зі складу осіб, уповноважених діяти від імені Товариства, та надання повноважень на проведення державної реєстрації змін. У цьому ж повідомленні Позивач просив надати копії установчих документів Товариства.
02.12.2025 позивач отримав зворотний лист від «Schmidt, Kranz & Co. GmbH», у якому повідомлялося, що представники компанії не можуть прибути до України для участі у зазначених зборах. Це обґрунтовується триваючою збройною агресією Російської Федерації проти України, високим рівнем воєнних ризиків, загрозою життю та безпеці іноземних громадян, а також офіційними рекомендаціями Федерального міністерства закордонних справ Німеччини утримуватися від поїздок до України. Додатково зазначено, що у компанії відсутні як оригінали, так і копії установчих документів ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС».
23.12.2025 представник позивача звертався з адвокатським запитом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з проханням повідомити про місцезнаходження реєстраційної справи ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», а також надати копії установчих та інших реєстраційних документів Товариства.
У відповіді № 41849/50949-26-25/15.1 від 25.12.2025 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України повідомило, що реєстраційні справи юридичних осіб, місцезнаходженням яких є територія Донецької області, у Міжрегіональному управлінні відсутні, а їх фактичне місцезнаходження наразі невідоме.
Зокрема, і реєстраційна справа ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» (код ЄДРПОУ 31959464) у паперовій формі відсутня в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції України, а її стан та місцезнаходження станом на 25.12.2025 не встановлені.
У зв`язку з тим, що позивач фактично припинив виконання обов`язків Генерального директора та представника ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» з 19.02.2007, але відповідні відомості про нього як про керівника та представника Товариства досі зазначені в ЄДР, останній звернувся до Господарського суду з позовом, в якому просив:
- визнати припиненими правовідносини з управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», що виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» та ОСОБА_1 .
- зобов`язати Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести зміни до відомостей про керівника та представника Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ- ДОНБАС”, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника і представника Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС”, на підставі Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань”, наказу Міністерства юстиції України «Про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи» №3359/5 від 25.11.2016.
Суд першої інстанції закрив провадження у справі, що стало підставою для звернення позивача зі скаргою до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання припиненими правовідносин з управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», а також про зобов`язання уповноваженого органу внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, а саме – виключити відомості про позивача як керівника та представника товариства. 
Натомість предметом апеляційного розгляду є перевірка законності та обґрунтованості ухвали Господарського суду Донецької області від 03.02.2026, якою провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з висновком суду про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства як справа про встановлення факту, що має юридичне значення.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд вирішив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що заявлені вимоги позивача фактично зводяться до встановлення юридичного факту, розгляд якого врегульовано положеннями Цивільного процесуального кодексу України та віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку окремого провадження, адже у даному випадку відсутній спір про право.
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком місцевого суду та зазначає таке.
Перш за все, колегія суддів зазначає, що встановлення юридичного факту - це процедура окремого провадження в суді, спрямована на офіційне підтвердження обставин, від яких залежить виникнення, зміна або припинення прав особи, за умови, що інші способи отримання документів неможливі, а спір про право відсутній.
Натомість спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однієї сторони цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який є суттю суперечності, конфлікту, протиборства сторін.
Суд зауважує, що поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення. Тому слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав і обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод, у тому числі в судовому порядку.
Отже, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в його реалізації.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне, між собою.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. 
Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, мотивуючи свої позовні вимоги, посилається на фактичне припинення виконання ним функцій генерального директора та представника Товариства з обмеженою відповідальністю “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС” з 19.02.2007. Проблемним питанням позивач визначає незабезпечення ТОВ “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС” внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про припинення повноважень позивача як керівника та представника товариства, а також відсутність відповідної документації, на підставі якої, в силу приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», можливе внесення державним реєстратором відповідного запису в частині зміни керівника юридичної особи.
Позивач, в якості підтвердження припинення своїх трудових обов`язків з ТОВ “ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС”, надає до суду копію трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення 12.05.1991, на ім`я ОСОБА_1 ), де міститься запис №17 від 19.02.2007 про звільнення з посади генерального директора ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» за власним бажанням, підстава - наказ №11-К від 19.02.2007. Запис скріплено печаткою ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» ЄДРПОУ 31959464 та підписом генерального директора Аверкіна Д.І.
Зазначені обставини позивач також підтверджує індивідуальними відомостями про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), довідкою № 8315 2333 4639 2920 від 15.12.2025, відповідно до якої юридична особа з кодом ЄДРПОУ 31959464 не обліковується як страхувальник позивача починаючи з 2009 року.
Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи, зокрема у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.
Під час визначення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України.
Згідно частини 1 статті 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Частиною 3 статті 167 Господарського кодексу України визначено, що під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
З аналізу вищевикладеного слідує, що корпоративні права характеризуються такими ознаками:
1) особа має частку у статутному капіталі господарської організації;
2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією,
3) має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.
З вищевикладених норм права слідує, що корпоративні права це сукупність прав, що належать учаснику юридичної особи, та виникають у особи, яка є учасником (засновником, акціонером, пайовиком) юридичної особи, і ці права визначаються законом та статутом товариства. 
Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч.1 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.
Згідно з ч.1-3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
Отже, саме загальними зборами учасників товариства як вищим органом управління юридичної особи приймаються рішення, зокрема, щодо створення, формування складу, визначення повноважень, а також припинення повноважень виконавчого органу товариства, у тому числі його керівника (директора).
Матеріали справи містять повідомлення ОСОБА_1 , направлене учаснику ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», який володіє часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 51%, в якому позивач повідомляв про намір скликати загальні збори учасників із включенням до порядку денного, зокрема, питань щодо: припинення його повноважень як директора товариства, призначення нового керівника, виключення його зі складу осіб, уповноважених діяти від імені товариства без довіреності, а також надання повноважень для здійснення державної реєстрації відповідних змін у Єдиному державному реєстрі.
Також до матеріалів справи долучено відповідь учасника товариства – юридичної особи, створеної за законодавством Федеративної Республіки Німеччина, «Schmidt, Kranz & Co. GmbH», у якій зазначено про неможливість прибуття її представників на територію України у зв`язку з воєнними ризиками та загрозою життю і здоров`ю. Водночас така особа висловила готовність до взаємодії у дистанційному форматі, однак повідомила про відсутність у неї оригіналів та копій установчих документів ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС».
Наведене свідчить про вжиття позивачем заходів, спрямованих на ініціювання вирішення питання щодо припинення його повноважень у корпоративному порядку.
Разом з тим, із матеріалів справи наразі не вбачається прийняття загальними зборами учасників Товариства рішення щодо припинення повноважень позивача як керівника, а також щодо обрання (призначення) нового директора.
Тобто, по-суті, навіть з урахуванням наявного у трудовій книжці ОСОБА_1 запису про його звільнення з посади директора ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» від 19.02.2007, відсутність рішення загальних зборів учасників товариства про припинення його повноважень, а також відсутність внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру свідчить про те, що у правовому сенсі він продовжує залишатися керівником товариства як його виконавчий орган.
Апеляційний суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №510/456/17 від 10.04.2019, спори пов`язані з припиненням повноважень керівника товариства, є корпоративними за своєю правовою природою, оскільки стосуються діяльності та управління юридичною особою, а відтак підлягають розгляду за правилами господарського судочинства. 
Аналогічний підхід викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №904/5857/17 від 04.09.2018, де зазначено, що визначальним для встановлення юрисдикції є характер спірних правовідносин, а не суб`єктний склад сторін. Якщо спір виник з корпоративних правовідносин та пов`язаний із реалізацією або припиненням повноважень органів управління юридичної особи, такий спір має розглядатися господарським судом.
Крім того, Верховний Суд неодноразово робив висновки, що вимоги про зобов`язання вчинити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі, якщо вони є похідними від спору про припинення повноважень керівника, також розглядаються в межах господарського судочинства. 
Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем вимоги за своїм змістом та правовою природою є такими, що виникають із корпоративних правовідносин, оскільки безпосередньо пов`язані з припиненням повноважень виконавчого органу товариства, а також із необхідністю реалізації відповідних правових наслідків у вигляді внесення змін до Єдиного державного реєстру.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у даній справі спору про право. Наявні у матеріалах справи докази, зокрема запис у трудовій книжці про звільнення позивача не припиняють корпоративних повноважень особи як керівника юридичної особи та не зумовлюють внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру.
Водночас встановлені обставини свідчать про існування правової невизначеності щодо статусу позивача як керівника товариства, яка об`єктивно не може бути усунута у позасудовому порядку, що зумовлює необхідність судового захисту та підтверджує наявність спору про право.
Висновок місцевого господарського суду про те, що заявлені вимоги зводяться виключно до встановлення юридичного факту, є передчасним та таким, що не відповідає їх дійсному змісту, оскільки задоволення позову спрямоване не лише на констатацію певних обставин, а на зміну правового становища позивача та покладення на відповідача обов`язку вчинити конкретні юридично значимі дії.
За таких обставин підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, були відсутні, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 269, п.6 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.02.2026 у справі № 905/24/26 скасувати.
Справу №905/24/26 направити до Господарського суду Донецької області для подальшого розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 02.04.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян