Справа №583/5935/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1724/26 	
Категорія - 56 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Батюк Катериною Францівною,
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2026 року у складі судді Семенової О.С. ухваленого в м. Охтирка Сумської області, повне судове рішення складено 22 січня 2026 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Охтирське управління державної казначейської служби України в Сумській області, про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У грудні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом.
Свої вимоги мотивував тим, що постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року скасовано та визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. провадження закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, на час розгляду справи.
Постановами головного державного виконавця Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області від 22 січня 2025 року відкрито виконавче провадження на підставі постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року про стягнення з нього штрафу в сумі 81600,00 грн, виконавчого збору в сумі 8160,00 грн, розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 272, 28 грн, всього 90032,28 грн.
Постановою головного державного виконавця Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області від 25 лютого 2025 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням, штраф, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі.
У жовтні 2025 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів в сумі 90032,28 грн, які було стягнуто з нього в примусовому порядку, проте отримав від відповідача відмову.
Посилаючись на вказані обставити, просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь безпідставно збережені (утримані) кошти в сумі 90032,28 грн на підставі статей 1212-1214 ЦК України.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2026 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Охтирським відділом ДВС в Охтирському районі Сумської області СМУ МЮ було виконано постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року, яка набула чинності. Обов`язку відповідача Охтирського відділу ДВС перед позивачем не було, тому ця особа не є належним відповідачем по справі. Оскільки норми КУпАП не регулюють порядок повернення стягнутих грошових сум у зв`язку із скасуванням постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення, тому підлягають застосуванню норми, передбачені розділом VI ЦПК України, зокрема статтею 444 ЦПК України, яка регулює поворот виконання судового рішення. Отже, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

11 лютого 2026 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Батюк К.Ф., подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставини справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що на момент стягнення державним виконавцем 22 січня 2025 року та 25 лютого 2025 року з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 81 600 грн, юридична підстава для такої сплати існувала, оскільки була чинною постанова про накладення адміністративного стягнення. Проте після скасування Сумським апеляційним судом 02 вересня 2025 року постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року по справі №588/2262/24, в частині накладення стягнення, відповідна юридична підстава відпала. Тому, враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, згідно зі статтею 1212 ЦК України, ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України суми перерахованих до Державного бюджету України коштів, як таких, які утримуються без достатньої правової підстави.
Звертає увагу на те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах. У спорі щодо стягнення суми штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є саме Охтирський відділ ДВС в Охтирському районі Сумської області СМУ МЮ.
Вважає помилковими посилання суду першої інстанції при вирішенні вказаної справи на ст. 444 ЦПК України, яка регулює порядок повороту виконання рішення суду, оскільки постанова Тростянецького районного суду Сумської області, згідно якої проведено стягнення штрафу та яка в подальшому була скасована Сумським апеляційним судом, винесена у порядку КУпАП, а не ЦПК України. КУпАП взагалі не передбачає процедури проведення повороту виконання постанови суду у разі її скасування. Вказаний порядок передбачений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 по справі №910/5880/21. Судова практика у вирішенні вказаної категорії справ є сталою та послідовною.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач та третя особа відзивів на апеляційну скаргу не подавали.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Постановою Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року: поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року; частково задоволено його апеляційну скаргу; скасовано постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року; прийнято нову постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП (а.с. 7-9).
Постановою головного державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 січня 2025 року відкрито виконавче провадження ВП № 76895402 з примусового виконання постанови № 588/2262/24, виданої 10 січня 2025 року Тростянецьким районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 81600,00 грн на користь держави (а.с. 11).
Постановою головного державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 січня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8160,00 грн (а.с. 12).
Постановою головного державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 січня 2025 року визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 272,28 грн (а.с. 12-13).
Постановою головного державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25 лютого 2025 року закінчено виконавче провадження ВП № 76895402, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 13-16).
Відповідно до платіжної інструкції № 152 від 28 січня 2025 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 90032,28 грн. Призначенням платежу вказано - стягнення за ВП № 76895402 з виконання виконавчого документа, постанова № 588/2262/24, документ видав Тростянецький районний суд Сумської області» (а.с. 17).
15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про повернення коштів, на яку листом від 31 жовтня 2025 року Охтирський відділ ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив ОСОБА_1 про те, що виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а тому відсутні законні підстави для повернення стягнутого штрафу та виконавчого збору. Рекомендовано звернутися до суду для повернення з Державного бюджету України відповідних коштів (а.с. 10).
Кошти в сумі 90032,28 грн були перераховані Охтирським відділом ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за ВП № 76895402 до Державного бюджету України , що підтверджується платіжними інструкціями №№ 2391, 2392, 2393, 2394 від 30 січня 2025 року та № № 5226, 5227 від 25 лютого 2025 року (а.с. 34-36).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до змісту ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Положеннями ст. 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 цього Кодексу (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.
Матеріалами справи підтверджується, що постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
28 січня 2025 року ОСОБА_1 на рахунок Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сплачено грошові кошти в сумі 90032 грн 28 коп. за виконавчим провадженням № 76895402 в порядку виконання постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року скасовано постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Встановивши, що на момент сплати ОСОБА_1 штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про накладення адміністративного стягнення та відкрите виконавче провадження, але у подальшому Сумським апеляційним судом постанова про накладення адміністративного стягнення була скасована, колегія суддів вважає, що позивач, на підставі ст.1212 ЦК України, має право на стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у Державному бюджеті без достатньої правової підстави.
Згідно з ч. 3 ст. 17 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 1 ст. 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 174 ЦК України передбачено, що держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 326 ЦК України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 757/38039/17-ц від 11 березня 2026 року зауважила, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 37)).
Звертаючись до суду з вказаним позов, ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України грошові кошти, які утримуються там без достатньої правової підстави, зазначивши відповідачем орган державної влади - Охтирський відділ ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 905/1907/21 (пункти 8.5, 8.6), від 08 серпня 2023 року в справі № 910/5880/21 (пункти 34, 35).
Отже, оскільки відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, то апеляційний суд доходить висновку, що зараховані до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 90032 грн 28 коп., відповідна правова підстава щодо чого відпала і такі кошти утримуються у Державному бюджеті безпідставно, то вони підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин положень ст. 444 ЦПК України, якою визначено порядок повороту виконання рішення суду, оскільки стягнення коштів, сплачених до бюджету на виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, має здійснюватися в судовому порядку згідно з вимогами ст. 1212 Цивільного Кодексу України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Висновки суду щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1453 грн 44 коп. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Батюк Катериною Францівною, задовольнити.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов  ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти у сумі 90032 гривні 28 копійок. 
Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1453 гривні 44 копійки. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних