ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1536/24  Номер провадження 22-ц/814/196/26	Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю. І.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П., 
за участю секретаря Сальної Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору – Управління з питань освіти, культури, молоді, туризму, спорту та гуманітарного розвитку Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Остапенко Ірини Олександрівни на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 04.11.2024 р. № 176-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді водія Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області з 05.11.2024 р., стягнути з Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.11.2024 р. року по день поновлення на роботі.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що наказом Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 04.11.2024 р. було вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади водія Великобагачанського опорного ліцею 04.11.2024р. у зв`язку невідповідністю працівника займаній посаді (організовані групи дітей повинні перевозитися досвідченими водіями, які мають стаж керування транспортним засобом не менше як п`ять років), п. 2 ст. 40 КЗпП України. Підставою для видання вказаного наказу слугували: лист виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради "Про надання роз`яснення" від 24.10.2024 р. № 2010/0242; доповідна записка механіка УПОКМТС та ГР ОСОБА_2 , рішення профкому про надання згоди на звільнення (протокол № 26 від 04.11.2024 р.; акт про відмову від переведення на іншу роботу). 
В преамбулі оскаржуваного наказу роботодавець в обґрунтування підстав звільнення позивача послався па абзац 2 пункту 21.3 розділу 21 ПДР; доповідну записку механіка управління з питань освіти, культури, молоді, туризму, спорту та гуманітарного розвитку Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Коблика В.О. 
Окрім того, роботодавець зауважив, що "при проведенні звірки документів ОСОБА_1 встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 отримане 21.03.2023 р.". Відповідний запис про звільнення було здійснено роботодавцем до трудової книжки позивача. 02.03.2020 р. ОСОБА_1 була написана заява про прийняття його на посаду водія з 05.03.2020 р. Вказана заява містить резолюцію директора опорного закладу. Наказом від 02.03.2020 р. № 17-к "Про призначення ОСОБА_1 ". останнього було призначено на посаду водія опорного закладу "Великобагачанський ЗЗСО І-ІІІ" з 05.03.2020 р. З наказом було ознайомлено позивача 02.03.2020. 
Позивач вважає, що відповідач грубо порушив його права та законодавство про працю, а саме, що з посадовою інструкцією позивача було ознайомлено 04.03.2020 р., в роботодавця до моменту вивільнення позивача не існувало жодних зауважень щодо його кваліфікації та досвіду. 
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із відсутністю законних підстав для задоволення позовних вимог.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представника ОСОБА_1 – адвокат Остапенко Ірина Олександрівна, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що суд першої інстанції не здійснив законодавчого обґрунтування оскаржуваного рішення з урахуванням фактичних обставин справи, не врахував доказів, які були подані позивачем на підтвердження спростування заявлених позовних вимог.
Вказано, що відповідач повинен спростувати доводи позивача та довести законність звільнення з роботи, проте роботодавцем цього не було доведено, що залишилося поза увагою суду.
Разом з тим вказувала, що позивач був допущений до виконання посадових обов`язків по перевезенню на автобусі організованих груп дітей, а саме - допущений до джерела підвищеної небезпеки не маючи відповідної професійної кваліфікації, яка визначена нормою закону.
При цьому, відповідачем не надано належних підстав для звільнення позивача із займаної посади. Вважає, що позивача звільнено незаконно.
Також вказує, що сам факт допуску водія до роботи протягом тривалого часу свідчить про визнання його кваліфікації роботодавцем.
Від Управління з питань освіти, культури, молоді, туризму, спорту та гуманітарного розвитку Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради та Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області надійшли відзиви, у яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін.
Відзиви обгрунтовано тим, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Опорного закладу "Великобагачанський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області" від 02 березня 2020 року за № 17-к, ОСОБА_1 призначено на посаду водія опорного закладу "Великобагачанський ЗЗСО І-ІІІ ступенів" з 05.03.2020 року. Підстава: заява ОСОБА_1 від 02.03.2020 року (а.с. 27).
Відповідно до копії посвідчення водія серія НОМЕР_2 , виданого ДАІ МВС-УВС 25.05.2002 року, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії транспортних засобів, на керування яких видано посвідчення, зазначено "А", "В", "С" (а.с. 28).
Відповідно до копії посвідчення водія серія НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 5341 від 21.03.2023 року, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії транспортних засобів, на керування яких видано посвідчення, зазначено "А1", "А", "В1", "В", "С1", "С", "D1", "D" (а.с. 29).
Відповідно до копії диплома молодшого спеціаліста серія НОМЕР_3 від 25.06.2004 року, ОСОБА_1 закінчив у 2004 році Полтавський кооперативний технікум Полтавської обласної споживспілки за спеціальністю "Правознавство" і здобув кваліфікацію юриста (а.с. 30).
Відповідно до кваліфікаційних вимог Посадової інструкції № б/н для водія шкільного автобуса Опорного закладу "Великобагачанський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів" виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради, на посаду водія шкільного автобуса призначається особа, що відповідає наступним вимогам: водійське посвідчення категорії "D1", безперервний стаж роботи водієм автобуса не менше п`яти останніх років, не має протипоказань за станом здоров`я, інше (а.с. 38-40). Посадова інструкція в графі "З посадовою інструкцією ознайомився" та "Посадову інструкцію одержав" містить підпис ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем.
Листом начальника управління з питань освіти, культури, молоді, туризму, спорту та гуманітарного розвитку виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 11.09.2024 за № 576/01.1-20 повідомлено директора Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, що Управління патрульної поліції в Полтавській області не затвердили документацію по маршруту сел. Велика Багачка - с. Мала Решетилівка - с. Затін - с. Байрак з причини невідповідності кваліфікації водія (відсутній стаж роботи водія ОСОБА_1 не менше п`яти років), крім того, було запропоновано додати документи на іншу особу, яка відповідатиме вимогам чинного законодавства. З даного питання механік управління з питань освіти, культури, молоді, туризму, спорту та гуманітарного розвитку виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради ОСОБА_2 подав доповідну записку (а.с. 32).
Відповідно до доповідної записки механіка управління з питань освіти, культури, молоді, туризму, спорту та гуманітарного розвитку виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради ОСОБА_2 , 09.10.2024 отримав сім комплектів документів про погодження шкільних автобусних маршрутів на 2024-2025 навчальний рік, Управління патрульної поліції в Полтавській області не затвердило документацію по маршруту сел. Велика Багачка - с. Мала Решетилівка - с. Затін - с. Байрак з причини невідповідності кваліфікації водія (відсутній стаж роботи водія ОСОБА_1 не менше п`яти років), крім того, було запропоновано додати документи на іншу особу, яка відповідатиме вимогам чинного законодавства (а.с. 33).
Листом Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області 01.11.2024 за № 1032/01-25, ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України відповідачем було запропоновано переведення на іншу роботу посаду двірника та повідомлено, що у разі відмови від переведення на іншу роботу його буде звільнено із займаної посади відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 35).
Відповідно до Акту від 04.11.2024, складеного працівниками Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, який складено про те, що 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з пропозицією переведення на іншу роботу – посаду двірника та відмовився засвідчити факт згоди переведення особистим підписом (а.с. 36).
Відповідно до Протоколу № 26 засідання комітету Первинної профспілкової організації Великобагачанського опорного ліцею від 04.11.2024, погоджено звільнення з посади водія ОСОБА_1 в зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді (відсутність права на перевезення організованих груп дітей у зв`язку з відсутністю необхідного стажу керування автобусом), запропонувати ОСОБА_1 працевлаштуватися за іншими вакантними посадами (а.с. 37).
Відповідно до наказу Великобагачанського опорного ліцею Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 04.11.2024 р., ОСОБА_1 звільнено з посади водія Великобагачанського опорного ліцею 04.11.2024 р. у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді (організовані групи дітей повинні перевозитися досвідченими водіями, які мають стаж керування транспортним засобом не менше як п`ять років), п. 2 ст. 40 КЗпП України. Підстава: лист виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради "Про надання роз`яснення" від 24.10.2024 р. № 2010/0242; доповідна записка механіка УПОКМТС та ГР ОСОБА_2 , рішення профкому про надання згоди на звільнення (протокол № 26 від 04.11.2024 р.; акт про відмову від переведення на іншу роботу) (а.с. 23).
Відповідно до штатного розпису на 2020 рік станом на 01.09.2020 Опорного закладу "Великобагачанський ЗЗСО І-ІІІ ступенів", наявні три посади водія автобуса, інші посади водія відсутні (а.с. 68).
Відповідно до штатного розпису на 2024 рік станом на 01.09.2024 у Великобагачанському опорному ліцеї, наявні чотири посади водія автобуса, інші посади водія відсутні (а.с. 69).
Відмовляючи у задоволенні прозову місцевий суд виходив з того, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі.
Місцевий суд прийшов до висновку, що оскільки інші позовні вимоги позивача є похідними від позовних вимог, які не задоволені судом, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допуск до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є: 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню цієї роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
Частина друга статті 40 КЗпП України передбачає звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
При розгляді справ про звільнення за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я.
Відповідно до ч. 3 ст. 4-1 КЗпП, професійна кваліфікація (повна професійна кваліфікація) - це визнана або присвоєна/підтверджена суб`єктом, уповноваженим на це законодавством, та засвідчена відповідним документом стандартизована сукупність здобутих особою компетентностей та/або результатів навчання, що дає змогу здійснювати всі трудові функції, визначені відповідним професійним стандартом.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1E, DE, T) - особам, які досягли 21-річного віку.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 38 Закону України "Про автомобільний транспорт", до перевезення організованих груп дітей (далі - груп дітей) відноситься одночасне перевезення групи з десяти і більше дітей, для яких замовником послуги призначається керівник, відповідальний за супроводження їх під час поїздки, а на групу з 30 і більше дітей призначається також медичний працівник. Групи дітей повинні перевозити досвідчені водії транспортних засобів, які мають стаж керування автобусом не менше ніж п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до пункту 1.10 ПРАВИЛА ДОРОЖНЬОГО РУХУ, які ЗАТВЕРДЖЕНО Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;
Відповідно до пункту 21.3 ПРАВИЛА ДОРОЖНЬОГО РУХУ, які ЗАТВЕРДЖЕНО Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Перевезення автобусом (мікроавтобусом) організованої групи дітей здійснюється за умови обов`язкового проведення інструктажу з дітьми та супровідниками щодо правил безпечної поведінки під час руху та дій у разі виникнення аварійно-небезпечних ситуацій чи скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому спереду і ззаду автобуса (мікроавтобуса) обов`язково встановлюється згідно з вимогами підпункту "в" пункту 30.3 цих Правил розпізнавальний знак "Діти". Водій автобуса (мікроавтобуса), який здійснює перевезення організованих груп дітей, повинен мати стаж водія не менше 5 років і посвідчення водія категорії "D".
Відповідно до п. 3 ПОЛОЖЕННЯ про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, ЗАТВЕРДЖЕНОГО Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 р. № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16.
Щодо доводів позивача про незаконності його звільнення.
Дослідивши докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що роботодавцем було дотримано процедуру звільнення: отримано згоду профспілкового органу та запропоновано переведення на іншу роботу, від якого позивач відмовився, що підтверджено актом.
Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, основним із яких є Посвідчення водія. Жодні інші докази (відсутність попередніх доган, позитивні характеристики) не можуть знецінювати відсутність встановленого законом спеціального стажу. Місцевий суд обґрунтував рішення прямим посиланням на п. 21.3 ПДР, який є обов`язковою нормою до виконання, що і є належним законодавчим обґрунтуванням підстав законного звільнення .
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не спростував доводи позивача щодо незаконності не заслуговують на увагу, оскільки роботодавець надав документальне підтвердження відсутності у позивача 5-річного стажу, акт про відмову від іншої роботи та протокол засідання профкому.
Таким чином, саме роботодавець довів, що подальша робота позивача на посаді водія шкільного автобуса є протиправною.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що факт допуску водія до роботи протягом тривалого часу свідчить про визнання його кваліфікації роботодавцем.
Факт того, що позивач був прийнятий на роботу у 2020 році та виконував обов`язки до 2024 року, не свідчить про наявність у нього належної кваліфікації.
Підстави звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП у зв`язку з невідповідністю не тягне за собою обов`язок мати дисциплінарні стягнення або "зауваження". Невідповідність через недостатню кваліфікацію свідчить про те, що працівник не має права займатися діяльністю, яка потребує 5-річного стажу згідно з ПДР.
Колегія суддів приходить до висновку, що роботодавець, виявивши невідповідність, а саме те, що позивач не має професійної кваліфікації, законно усунув порушення, звільнивши працівника, щоб забезпечити безпеку дітей.
Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, які б спростовували відсутність у ОСОБА_1 стажу водія понад 5 років. Оскільки цей стаж є обов`язковою умовою для водіїв шкільних автобусів, звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП є правомірним.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування наказу та поновлення на роботі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та дублюють доводи позовної заяви на які, суд першої інстанції надав законне обґрунтування.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Остапенко Ірини Олександрівни – залишити без задоволення.
Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий    Т.В. Одринська 

Судді       О.О. Панченко

В.П. Пікуль