ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/9223/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківецьке" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківецьке" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2025 №00032530701, від 19.03.2025 №00032540701, від 19.03.2025 №00032610701, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6112 грн.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» (далі - ТОВ «Харківецьке», позивач) зазначило про протиправність висновків Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - ГУ ДПС, відповідач), викладених в акті документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269, та прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень від 19.03.2025 №00032530701, №00032540701 та №00032610701. Позивач вказував, що оскаржувані рішення прийняті без належного з`ясування фактичних обставин господарської діяльності товариства, без повного дослідження первинних документів та з порушенням вимог податкового законодавства.
Так, позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій ґрунтуються переважно на узагальненій податковій інформації, відомостях з інформаційно-аналітичних баз та припущеннях щодо недостатності у контрагентів трудових, матеріальних і технічних ресурсів, однак не підтверджуються належними та допустимими доказами. На думку позивача, сам по собі податковий аналіз контрагента, відсутність у нього значної кількості працівників, основних засобів, транспорту чи складських приміщень не доводить безтоварності операції, оскільки господарська діяльність може здійснюватися із залученням орендованих ресурсів, за договорами аутсорсингу, аутстафінгу, перевезення, експедиції, зберігання, субпідряду чи на інших правових підставах.
Позивач наголосив, що всі спірні операції були відображені у бухгалтерському та податковому обліку на підставі належним чином оформлених первинних документів, а саме договорів, специфікацій, видаткових накладних, актів приймання-передачі виконаних робіт, податкових накладних, платіжних документів та інших документів бухгалтерського обліку. При цьому дефектність таких документів відповідачем в акті перевірки не встановлена, зауважень щодо їх обов`язкових реквізитів контролюючим органом не наведено, а фактична зміна майнового стану позивача внаслідок виконання спірних операцій не спростована.
Окремо позивач заперечив висновки ГУ ДПС щодо взаємовідносин із ТОВ «УКР ШЛЯХБУД». ТОВ «Харківецьке» зазначило, що операції з цим контрагентом були реальними, підтверджені належними первинними документами та фактично спричинили рух активів і зміни у структурі майна підприємства. Посилання відповідача на податкову інформацію щодо контрагента, на думку позивача, не може мати переважної доказової сили над первинними документами платника податків і не є достатньою підставою для висновку про відсутність реального характеру господарських операцій.
Щодо господарських взаємовідносин з ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» позивач указав, що контролюючий орган безпідставно поставив під сумнів реальність будівельних робіт, виконаних субпідрядником, посилаючись на недостатність ресурсів контрагента. Водночас, як зазначив позивач, виконання відповідних робіт підтверджується укладеними договорами субпідряду, первинними документами та подальшим введенням об`єкта в експлуатацію, що свідчить про фактичне досягнення господарського результату. На переконання позивача, сам по собі аналіз податкової інформації щодо контрагента не спростовує факту виконання робіт і не доводить відсутності ділової мети при їх замовленні.
Також позивач заперечив висновки відповідача щодо взаємовідносин із ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (стара назва - ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС»). Позивач зазначив, що отримання транспортних послуг за відповідними договорами було реальним, такі послуги фактично надані та використані у господарській діяльності товариства, а посилання податкового органу на відсутність окремих транспортних документів або на неможливість простежити рух активів не свідчать автоматично про відсутність господарської операції. ТОВ «Харківецьке» наголосило, що норми податкового законодавства не ставлять право платника на податковий облік господарської операції у залежність виключно від наявності окремого виду супровідного документа, якщо фактичне вчинення операції підтверджується іншими належними первинними документами.
Крім того, позивач спростував доводи контролюючого органу стосовно операцій із ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (стара назва - ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД»). Позивач вказав, що відповідач фактично обмежився аналізом відомостей про контрагента, не дослідивши належним чином документи самого позивача та не встановивши конкретних обставин, які б безпосередньо свідчили про відсутність надання транспортних послуг. На думку позивача, посилання на недоліки в діяльності контрагента або на ознаки ризиковості не може автоматично створювати негативні податкові наслідки для покупця, якщо останній діяв добросовісно, мав належні документи та реально поніс витрати у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Аналогічно позивач заперечив висновки відповідача щодо взаємовідносин із ТОВ «Ю.Р.С.», зазначивши, що контролюючим органом не доведено відсутності реального характеру спірних операцій, натомість усі висновки податкового органу базуються на припущеннях про неможливість здійснення контрагентом відповідної діяльності. Позивач підкреслив, що норми податкового законодавства не покладають на платника податків обов`язку перевіряти контрагента поза межами доступних йому правових механізмів, а негативні наслідки можливих порушень контрагентом своїх податкових обов`язків не можуть бути автоматично перенесені на позивача.
Посилаючись на практику Верховного Суду, позивач зазначив, що порушення певними постачальниками вимог податкового чи іншого законодавства саме по собі не є безумовною підставою для висновку про безтоварність операцій покупця. Позивач наголосив, що визначальним є дослідження реальності конкретної господарської операції між безпосередніми її учасниками, а не загальна податкова характеристика контрагента чи контрагентів попередніх ланок постачання. На думку позивача, контролюючий орган не довів ані узгодженості дій між позивачем і контрагентами з метою отримання неправомірної податкової вигоди, ані обізнаності позивача щодо можливих порушень з боку таких контрагентів.
Окремо ТОВ «Харківецьке» заперечило правомірність податкового повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032610701, яким застосовано штраф у сумі 6120,00 грн у зв`язку з неподанням повідомлення за формою №20-ОПП щодо 7 об`єктів оподаткування. Позивач зазначив, що обов`язок подання повідомлення за формою №20-ОПП передбачений пунктом 63.3 статті 63 Податкового кодексу України та Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, однак сама форма №20-ОПП не є податковою декларацією, розрахунком чи іншим документом у розумінні статті 46 Податкового кодексу України, а відтак неподання або несвоєчасне подання такого повідомлення не утворює складу правопорушення, за яке може бути застосована відповідальність за статтею 117 Податкового кодексу України. Позивач також звернув увагу на правову позицію Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №640/18063/21, згідно з якою застосування штрафу за неподання форми №20-ОПП не відповідає змісту статті 117 ПК України.
Крім того, позивач указав, що контролюючим органом не дотримано принципу повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки у висновках акта перевірки не наведено належного співставлення наданих позивачем первинних документів з фактичними висновками перевірки, не встановлено конкретних порушень у змісті таких документів, а висновки про нереальність господарських операцій зроблено без належного аналізу суті та економічного змісту спірних правовідносин.
З огляду на викладене, позивач вважає, що висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269 та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032530701, №00032540701 та №00032610701 є протиправними, оскільки не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а тому підлягають скасуванню. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 позовна заява прийнята до провадження, відкрите провадження в адміністративний справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.
Відповідачем 20.08.2025 року до суду наданий відзив на адміністративний позов, за змістом якого ГУ ДПС проти задоволення позовних вимог заперечувало в повному обсязі. 
Відповідач вказав, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік та на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 04.12.2024 №3617-П проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВЕЦЬКЕ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, законодавства щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, а також іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024.
За результатами перевірки складено акт від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269, на підставі висновків якого прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032530701, №00032540701 та №00032610701, які є предметом оскарження у даній справі.
Відповідач зазначив, що в ході перевірки встановлено неправомірне формування ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з низкою контрагентів, які, на думку контролюючого органу, мають ознаки нереальності, а саме: ТОВ «УКР ШЛЯХБУД», ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (стара назва - ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС»), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (стара назва - ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД») та ТОВ «Ю.Р.С.».
Так, щодо взаємовідносин ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» (податковий номер 42137108) відповідач вказав на формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на суму 416317,45 грн за операціями з отримання будівельних послуг та послуг навантажувача. За результатами аналізу актів про надання послуг навантажувача телескопічного контролюючим органом встановлено, що до них не додано типові форми роботи будівельної машини та товарно-транспортні накладні на доставку телескопічного навантажувача. Відповідач послався на наказ Міністерства статистики України від 13.06.1997 №149, яким затверджено типові форми первинної облікової документації з обліку роботи будівельних машин та механізмів, зокрема форми ЕБМ-2, ЕБМ-3, ЕБМ-7, та зазначив, що саме такі документи дають можливість встановити вид робіт, кількість відпрацьованого часу будівельної машини, рух пального та інші обставини виконання робіт. Крім того, за змістом актів на виконання ремонтно-колійних робіт, на думку відповідача, неможливо визначити кількість матеріальних, трудових та інших ресурсів, необхідних для виконання таких робіт, їх обсяг та зв`язок із господарською діяльністю підприємства. У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку, що такі акти не відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів, оскільки не розкривають зміст та обсяг господарської операції. При цьому надані разом із запереченнями сертифікат №ІУ122200716320 від 17.07.2022, виданий ДАБІ, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217885343 від 27.07.2020 на об`єкт нерухомого майна «комплекс приймання, первинної переробки, зберігання та відвантаження зерна», за твердженням відповідача, не спростовують встановлених порушень.
Щодо господарських взаємовідносин з ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» (податковий номер 23530054) відповідач зазначив, що позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на суму 550374,90 грн за операціями з отримання будівельних послуг. Разом з тим, за результатами перевірки встановлено, що з наданих до перевірки актів виконаних будівельних робіт неможливо визначити кількість матеріальних, трудових та інших ресурсів, необхідних для виконання відповідних видів робіт, обсяг наданих послуг та їх пов`язаність з господарською діяльністю підприємства. Відповідач вказав на наявність дефектності складених первинних документів через відсутність в них обов`язкових реквізитів, передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак дійшов висновку, що акти надання послуг не можуть сприйматися як належні первинні бухгалтерські документи. Надані позивачем з запереченнями документи щодо введення в експлуатацію та права власності на об`єкт нерухомості, на переконання відповідача, також не спростовують висновків акта перевірки.
Щодо взаємовідносин ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (стара назва - ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС», податковий номер 43919168) відповідач зазначив, що позивачем відображено отримання транспортних послуг у період січень - березень 2021 року. При цьому, за висновком контролюючого органу, встановлена сукупність обставин, які свідчать про неможливість здійснення таким контрагентом задекларованих господарських операцій, а саме: декларація з податку на прибуток за 2021 рік не подавалась, остання звітність з ПДВ подана за квітень 2021 року, балансова вартість основних засобів станом на 31.12.2020 відсутня, згідно з ЄРПН відсутні податкові накладні щодо придбання, оренди чи обслуговування транспортних засобів. Крім того, за даними форми 1ДФ чисельність працівників цього товариства становила 10 осіб, тоді як за даними форми 20-ОПП кількість транспортних засобів складала 105 одиниць, що, на думку відповідача, свідчить про неможливість виконання оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами. Також відповідач зазначив, що підприємство декларувало від`ємне значення з ПДВ, а його основними постачальниками були суб`єкти, щодо яких наявна податкова інформація про формування податкового кредиту від ризикових контрагентів. Окрім того, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» та його постачальники, як зазначив відповідач, відповідали критеріям ризиковості платника податку. Виходячи з цього, відповідач дійшов висновку, що операції з придбання транспортних послуг у такого контрагента містять ознаки нереальності.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (стара назва - ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД», податковий номер 39951881) відповідач вказав, що позивач задекларував отримання послуг з перевезення зернових культур у період жовтень 2018 року - грудень 2020 року. За даними форми 20-ОПП цим підприємством задекларовано 159 транспортних засобів, взятих в оренду, однак чисельність працівників за даними форми 1ДФ за відповідні періоди становила 9 та 7 осіб, що, на переконання відповідача, є недостатнім для здійснення задекларованого обсягу транспортних перевезень. Крім того, остання звітність підприємства подана у 2021 році, з 21.02.2022 анульовано його реєстрацію платника ПДВ через неподання декларацій протягом року, а станом на 05.02.2021 воно відповідало пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість. Також відповідач послався на відомості кримінального провадження №42016000000002035 від 04.08.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 364 КК України, у межах якого ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» визначено як підприємство, залучене до схем з надання послуг для збільшення податкового кредиту та документального підтвердження використання грошових коштів. На підставі сукупності таких обставин відповідач вважає, що операції з придбання транспортних послуг у цього контрагента є нереальними.
Також відповідач зазначив, що у перевіряємому періоді ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» придбавало у ТОВ «Ю.Р.С.» (податковий номер 41824609) послуги з вантажних перевезень за період листопад 2018 року - грудень 2021 року. При цьому встановлено, що ТОВ «Ю.Р.С.» задекларовано оренду 73 автомобілів, тоді як за даними звіту №4-ДФ кількість працівників становила лише 8 осіб, а за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів за цим товариством обліковується лише один автомобіль КАМАЗ з причепом. Крім того, відповідач зазначив, що ТОВ «Ю.Р.С.» сформувало податковий кредит з отримання транспортних послуг у значних обсягах від ТОВ «ВЕЛЕС ТРЕЙДИНГ ГРУП», у якого наявний лише один автомобіль, а також що станом на 08.09.2022 це підприємство відповідало пункту 8 критеріїв ризиковості платника ПДВ. Додатково контролюючий орган зазначив, що ТОВ «Ю.Р.С.» не надало первинні документи по господарських операціях з ризиковими контрагентами-постачальниками, зокрема ТОВ «НВП Колосс», ТОВ «МЕГА-БУД УКРАЇНА», ПП «СТРАДА СТАР». У зв`язку з наведеним відповідач дійшов висновку про нереальність і цих господарських операцій.
Відповідач окремо звернув увагу, що хоча на сторінці 51 акта перевірки помилково зазначено відомості про надання позивачу запиту від 01.10.2024 та відповіді від 03.10.2024 №32, цей абзац підлягає виключенню з акта перевірки, однак, на думку відповідача, така помилка не змінює суті встановлених порушень.
Крім того, відповідач послався на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 22.05.2024 у справі №340/553/22, відповідно до якої на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій суб`єкт господарювання повинен мати належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими встановленими обставинами, зокрема щодо наявності матеріальних та трудових ресурсів для провадження відповідного виду діяльності, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій. За твердженням відповідача, саме сукупність встановлених під час перевірки обставин свідчить про нереальність оформлених операцій та створення видимості ведення господарської діяльності.
Відповідач також зазначив, що платник податків при виборі контрагента повинен керуватися належною податковою обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання укладених договорів, отримання прибутку та право на податкову вигоду. На думку відповідача, надані позивачем первинні документи не засвідчують реальності господарських операцій та не містять достовірних відомостей, а відтак не можуть вважатися належним підтвердженням даних податкового обліку.
Окремо відповідач вказав, що під час перевірки встановлено порушення ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, пунктів 8.1, 8.2, 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме не подання повідомлення за формою №20-ОПП щодо об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, які використовувалися у господарській діяльності підприємства. Відповідач зазначив, що впродовж перевіряємого періоду у користуванні ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» перебували основні засоби та об`єкти нерухомого майна, відносно яких станом на початок і закінчення перевірки не було подано повідомлення за формою №20-ОПП. При цьому відповідач вказав, що у зв`язку з набранням чинності з 01.08.2023 Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ відновлено перебіг строків, визначених податковим законодавством, а відтак з цієї дати знову підлягає застосуванню відповідальність, передбачена пунктом 117.1 статті 117 ПК України, за неподання або несвоєчасне подання повідомлення за формою №20-ОПП.
З урахуванням викладеного відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032530701, №00032540701 та №00032610701 є правомірними, прийнятими на підставі акта перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269, а заявлені позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
25.08.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ТОВ «Харківецьке» зазначило, що наведені відповідачем у відзиві доводи не спростовують викладених у позовній заяві обставин та не підтверджують правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Так, позивач насамперед вказав на пропуск відповідачем встановленого судом строку на подання відзиву. З цього приводу ТОВ «Харківецьке» зазначило, що ухвалою суду від 07.07.2025 відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач стверджував, що копію зазначеної ухвали сторони отримали через підсистему «Електронний суд» 08.07.2025 о 17:33, а отже, з урахуванням часу доставки, днем вручення такого процесуального документа слід вважати 09.07.2025, у зв`язку з чим граничним днем для подання відзиву було 24.07.2025 включно. Натомість, як зазначив позивач, відзив сформовано та подано відповідачем лише 19.08.2025, тобто з пропуском встановленого судом строку.
При цьому позивач звернув увагу, що до спливу строку на подання відзиву відповідач не звертався до суду із заявою про продовження такого строку, а подаючи відзив після його закінчення, не порушував питання про поновлення пропущеного строку та не навів будь-яких поважних причин його пропуску. Посилаючись на положення статей 118, 121, 163 КАС України, а також на практику Верховного Суду, позивач наголосив, що процесуальні строки мають дисциплінуюче значення, спрямовані на забезпечення юридичної визначеності та не можуть ігноруватися учасниками справи без належного обґрунтування. На цій підставі ТОВ «Харківецьке» просило суд залишити відзив відповідача без розгляду та не брати його до уваги під час вирішення спору по суті.
Разом з тим позивач повторно наголосив на реальності господарських операцій з контрагентами та належному документальному підтвердженні таких операцій первинними документами бухгалтерського обліку.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» позивач зазначив, що у перевіряємому періоді мав з цим контрагентом господарські операції на загальну суму 2497904,70 грн, у тому числі ПДВ 416317,45 грн, які стосувалися робіт з реконструкції під`їзної залізничної колії, послуг техніки та інших допоміжних робіт. Позивач вказав, що висновки контролюючого органу про нереальність цих операцій зводяться фактично лише до зауважень щодо відсутності окремих документів, які, на думку податкового органу, повинні були супроводжувати виконання відповідних робіт, зокрема типових форм роботи будівельної машини та товарно-транспортних накладних на доставку телескопічного навантажувача. Водночас позивач наголосив, що сама по собі відсутність окремих документів або недоліки в їх оформленні не можуть бути достатньою підставою для висновку про відсутність господарської операції та позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо інші об`єктивні дані свідчать про рух активів, зміну майнового стану та фактичне виконання операції.
Позивач послався на принцип превалювання сутності над формою, закріплений у статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та зазначив, що при оцінці господарських операцій вирішальним є встановлення їх реального економічного змісту, а не лише формальна наявність чи відсутність окремих супровідних документів. ТОВ «Харківецьке» наголосило, що надані ним первинні документи щодо взаємовідносин з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» містять необхідні реквізити, дають можливість встановити учасників операції, її зміст, дату, вартість та суму ПДВ, а тому є належними доказами реальності такої господарської операції. На думку позивача, контролюючий орган не навів жодних переконливих та беззаперечних доказів того, що відомості, зазначені у цих документах, є неповними, недостовірними або суперечливими.
Щодо господарських взаємовідносин з ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про неможливість визначити кількість матеріальних, трудових та інших ресурсів, необхідних для виконання будівельних робіт, спростовуються наданими під час перевірки первинними документами, а також документами щодо самого об`єкта будівництва. Позивач звернув увагу, що є власником елеваторного комплексу за адресою: вул. Індустріальна, 4, м. Середина-Буда, Шосткинський район, Сумська область, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, позивач послався на сертифікат №ІУ122200716320 від 17.07.2020, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, який підтверджує готовність до експлуатації об`єкта «Реконструкція під`їзної залізничної колії на території існуючого підприємства по вул. Індустріальна, 4 в м. Середина-Буда Середино-Будського району Сумської області з капітальним ремонтом на ділянці від примикання до воріт підприємства при станції “Зернове”», замовником якого виступало ТОВ «Харківецьке», а генеральним підрядником — ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД».
На думку позивача, наведені обставини підтверджують як господарську необхідність у виконанні відповідних робіт, так і фактичне досягнення результату таких робіт, безпосередньо пов`язаного з основною діяльністю товариства. ТОВ «Харківецьке» зазначило, що контролюючий орган не надав належної оцінки цим документам та фактично не навів жодних конкретних обставин або первинних документів, які б підтверджували неможливість виконання контрагентом спірних робіт. Позивач також повторно наголосив, що право платника податків на податковий кредит не ставиться в залежність від дотримання його контрагентами податкової дисципліни, а можливі порушення з боку контрагентів не можуть автоматично позбавляти добросовісного платника права на податкову вигоду за наявності належних первинних документів.
Стосовно взаємовідносин з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (попередня назва — ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС»), ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» та ТОВ «Ю.Р.С.» позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про нереальність цих господарських операцій ґрунтуються виключно на податковій інформації щодо контрагентів, відомостях про відповідність їх критеріям ризиковості, припущеннях про недостатність трудових ресурсів та наявності можливих порушень податкового законодавства з боку таких осіб. Позивач наголосив, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність податкового обліку платника від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо сам платник фактично поніс витрати, пов`язані з придбанням товарів чи послуг для використання у власній господарській діяльності.
ТОВ «Харківецьке» повторно звернуло увагу, що порушення постачальниками вимог податкового законодавства або ведення господарської діяльності, так само як і правовідносини контрагентів з третіми особами у ланцюгах постачання, не можуть бути достатньою підставою для висновку про нереальність операцій самого позивача. Позивач підкреслив, що судова практика виходить із презумпції добросовісності платника податків, а будь-яка податкова інформація з інформаційно-аналітичних баз носить виключно інформативний характер і сама по собі не є належним доказом у розумінні процесуального закону. Крім того, позивач наголосив на принципі індивідуальної відповідальності, відповідно до якого негативні наслідки за можливі порушення можуть застосовуватися лише до того платника, який їх допустив, а не до іншої особи.
Окремо позивач вказав, що недостатність персоналу, відсутність у контрагентів власних транспортних засобів, складських чи виробничих приміщень не свідчать автоматично про неможливість виконання ними господарських зобов`язань, оскільки суб`єкти господарювання можуть залучати працівників за цивільно-правовими договорами, використовувати орендовані або лізингові основні засоби, а також залучати інші підприємства для виконання окремих етапів робіт чи надання послуг. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Інтерсплав проти України», «Булвес АД проти Болгарії», «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», позивач наголосив, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не доведено його безпосередню залученість до таких зловживань або обізнаність щодо них. 
08.04.2026, 16.04.2026 до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, у яких ТОВ «Харківецьке» просило долучити їх до матеріалів справи та надати їм правову оцінку під час розгляду справи по суті.
У додаткових поясненнях позивач, зокрема, навів додаткові аргументи щодо господарських взаємовідносин із контрагентами ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС», ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» та ТОВ «Ю.Р.С.», акцентувавши увагу на часовій невідповідності між періодом здійснення спірних господарських операцій та датами віднесення вказаних контрагентів до переліку ризикових платників податків.
Так, щодо взаємовідносин із ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» позивач зазначив, що господарські операції з цим контрагентом здійснювалися у період із січня по березень 2021 року, тоді як рішення про відповідність цього підприємства критеріям ризиковості платника ПДВ прийняте лише 21.07.2021 №2321, тобто після виконання спірних операцій. Позивач також звернув увагу, що всі податкові накладні, складені в межах господарських операцій із цим контрагентом, були зареєстровані в ЄРПН, а їх реєстрація не зупинялась. Крім того, позивач вказав, що неподання контрагентом податкової звітності з травня 2021 року не може впливати на оцінку реальності господарських операцій, здійснених раніше. Окремо позивач зазначив, що, дотримуючись принципу належної обачності, до укладення договору отримав від контрагента його реєстраційні та установчі документи.
Щодо взаємовідносин із ТОВ «Ю.Р.С.» позивач наголосив, що господарські операції з цим контрагентом мали місце у 2018-2021 роках, тоді як до переліку ризикових платників його віднесено лише з 08.09.2022. Також позивач навів суми ПДВ за актами наданих послуг ТОВ «Ю.Р.С.» за 2018-2021 роки та зазначив, що податковий орган безпідставно виключає їх із податкового кредиту, незважаючи на те, що вказані операції здійснювались до набуття контрагентом статусу ризикового. Крім того, позивач вказав, що перед укладенням договору перевірив правосуб`єктність цього контрагента, його реєстраційні дані, статус платника ПДВ та повноваження керівника, а також отримав відповідні установчі документи.
Щодо взаємовідносин із ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» позивач зазначив, що господарські операції між сторонами відбувалися у 2018-2020 роках, тоді як на відповідність критеріям ризиковості контролюючий орган послався лише з 11.12.2019. Позивач також наголосив, що всі податкові накладні за цими операціями були зареєстровані в ЄРПН, їх реєстрація не зупинялась, а рішення про відмову у реєстрації не приймались. Крім того, позивач заперечив посилання контролюючого органу на кримінальне провадження №42016000000002035 від 04.08.2016, вказавши, що відсутній вирок суду, який набрав законної сили, а отже сам факт існування такого кримінального провадження не є належним доказом у межах цієї адміністративної справи. Додатково позивач звернув увагу, що згідно з листом ГУНП в Житомирській області вих. №233975-2025 від 04.11.2025 у межах цього кримінального провадження жодній особі про підозру не повідомлялося, обвинувальний акт до суду не скеровувався, а 13.01.2022 кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.
Окремо позивач зазначив, що у справі №440/14660/25 за позовом ТОВ «ГЯДТ АГРО» до ГУ ДПС у Полтавській області вже досліджувалося питання реальності господарських операцій із тими самими контрагентами - ТОВ «Ю.Р.С.», ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» та ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД», а рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 позовні вимоги у тій справі задоволено повністю. При цьому позивач вказав, що ТОВ «ГЯДТ АГРО» та ТОВ «Харківецьке» входять до складу одного сільськогосподарського холдингу A.G.R. Group, мають спільну материнську компанію, єдиного учасника та кінцевого бенефіціарного власника, а господарські операції з указаними контрагентами відбувалися в аналогічний період та на підставі аналогічних договорів.
Також позивач навів додаткові пояснення щодо економічної доцільності залучення сторонніх автомобільних перевізників. З цього приводу ТОВ «Харківецьке» зазначило, що не має достатньої кількості власних вантажних транспортних засобів, придатних для перевезення зернових культур, у зв`язку з чим для забезпечення безперебійної та своєчасної доставки врожаю на елеватор та у порти було змушене залучати найманий спеціалізований транспорт. На підтвердження цього позивач послався на оборотно-сальдову відомість по рахунку 105 за січень 2018 року - вересень 2025 року, а також навів дані про дохід від реалізації продукції рослинництва і тваринництва за 2018-2021 роки, який, за твердженням позивача, загалом склав 710346568,89 грн без ПДВ, та про загальний розмір витрат на вирощування сільськогосподарської продукції за цей період у сумі 538988092,77 грн. На думку позивача, наведені дані підтверджують фактичне здійснення ним основної господарської діяльності та економічну обґрунтованість витрат на транспортні послуги.
Крім того, щодо взаємовідносин із ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» позивач додатково зазначив, що, діючи з належною обачністю, отримав від цього контрагента ліцензію на господарську діяльність з будівництва об`єктів із середніми та значними наслідками, видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на підставі наказу від 25.09.2019 №54-Л, що, на думку позивача, підтверджує наявність у контрагента належних дозвільних документів для виконання відповідних будівельних робіт.
Також щодо взаємовідносин із ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» позивач додатково вказав, що до укладення договору отримав від цього контрагента ліцензію на господарську діяльність з будівництва об`єктів із середніми та значними наслідками, видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на підставі наказу від 31.05.2018 №31-Л, що, на переконання позивача, свідчить про наявність у контрагента необхідної правосуб`єктності та дозвільних документів для виконання робіт з реконструкції під`їзних залізничних шляхів. 
Позивачем додатково надані копії первинних документів, якими оформлені правовідносини позивача із контрагентами, в обґрунтування належного виконання сторонами договірних зобов`язань, використання отриманих ТОВ «Харківецьке» послуг у господарській діяльності позивача. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 закрите підготовче провадження у справі, призначена справа до судового розгляду по суті. 
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини. 
ТОВ «Харківецьке» зареєстроване 22.08.2014 року Лохвицьким районним управлінням юстиції Полтавської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 22.08.2014 року №15701020000000703.
Основним видом діяльності за КВЕД є:01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Податковий номер платника податків: 39362269, взято на облік у контролюючих органах 26.08.2014 року за №161714105987. Станом на 22.06.2021 перебуває на обліку в Лохвицькій ОДНІ ГУ ДПС у Полтавській області.
Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, свідоцтво від 10.12.2021 №200689099. Індивідуальний номер платника податку на додану вартість 393622616176.
ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік та на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 04.12.2024 №3617-П проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВЕЦЬКЕ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, законодавства щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, а також іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024.
За результатами перевірки складено акт від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269, на підставі висновків якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032530701, №00032540701 та №00032610701.
ТОВ "Харківецьке" із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не погодилось, звернулось до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин). 
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:
44.3.1. 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;
44.3.2. 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;
44.3.3. 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;
44.3.4. 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії). 
Пунктом 63.3 статті 63 Податкового кодексу України передбачено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню. 
Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення;
електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу. 
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). 
Пунктом 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Пунктом 8.2 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, встановлено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Пунктом 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, передбачено, що заява про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
У заяві за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
В ході розгляду справи встановлено, що під час проведення перевірки ГУ ДПС дійшло висновку про неправомірне формування ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з контрагентами, які, на думку контролюючого органу, не мали реального характеру, а також про порушення порядку подання відомостей за формою №20-ОПП. Такі висновки викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269.
Так, за висновками акта перевірки, ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» безпідставно включило до складу податкового кредиту суми ПДВ за господарськими операціями з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» (податковий номер 42137108) на суму 416317,45 грн, ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» (податковий номер 23530054) на суму 550374,90 грн, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (попередня назва - ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС», податковий номер 43919168), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва - ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД», податковий номер 39951881) та ТОВ «Ю.Р.С.» (податковий номер 41824609), оскільки, на переконання контролюючого органу, надані платником документи не підтверджують реальність задекларованих операцій, а наявна податкова інформація щодо контрагентів свідчить про неможливість фактичного виконання ними відповідних робіт та послуг.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» в акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді позивачем відображено отримання будівельних послуг та послуг навантажувача. При цьому контролюючий орган вказав, що до актів про надання послуг навантажувача телескопічного не додано типові форми роботи будівельної машини та товарно-транспортні накладні по доставці навантажувача, а з актів на виконання ремонтно-колійних робіт неможливо визначити кількість матеріальних, трудових та інших ресурсів, необхідних для виконання таких робіт, їх обсяг та пов`язаність із господарською діяльністю підприємства. З огляду на це ГУ ДПС дійшло висновку, що такі акти не можуть бути сприйняті як належні первинні бухгалтерські документи, оскільки не розкривають зміст та обсяг господарської операції.
Щодо господарських взаємовідносин з ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» акт перевірки містить висновок про те, що з наданих до перевірки актів на виконання будівельних робіт неможливо визначити кількість матеріальних, трудових та інших ресурсів, необхідних для виконання відповідних видів робіт, а також обсяг послуг та їх пов`язаність із господарською діяльністю підприємства. Контролюючий орган вказав на дефектність складених первинних документів через відсутність у них обов`язкових реквізитів та зазначив, що надані позивачем документи щодо введення об`єкта в експлуатацію та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна не спростовують встановленого порушення.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (попередня назва - ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС») в акті перевірки зазначено, що ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» відобразило отримання транспортних послуг у період січень-березень 2021 року. Водночас контролюючий орган дійшов висновку про неможливість здійснення цим контрагентом задекларованих господарських операцій, посилаючись, зокрема, на неподання декларації з податку на прибуток за 2021 рік, подання останньої звітності з ПДВ за квітень 2021 року, відсутність за даними фінансової звітності основних засобів станом на 31.12.2020, відсутність у ЄРПН податкових накладних щодо придбання, оренди або обслуговування транспортних засобів, а також на невідповідність між кількістю працівників і кількістю транспортних засобів, задекларованих за формою №20-ОПП. Також в акті зазначено, що основними постачальниками цього товариства були суб`єкти, щодо яких наявна податкова інформація про ризиковість операцій.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва - ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД») в акті перевірки вказано, що позивач задекларував отримання послуг з перевезення зернових культур у період жовтень 2018 року - грудень 2020 року. Разом з тим контролюючий орган зазначив, що за даними форми №20-ОПП цим підприємством задекларовано 159 транспортних засобів, взятих в оренду, однак чисельність працівників за даними форми 1ДФ становила лише 9 осіб за 4 квартал 2019 року та 7 осіб за 4 квартал 2020 року, що, на думку податкового органу, свідчить про неможливість виконання оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами. Крім того, в акті перевірки зазначено, що остання звітність підприємства подана у 2021 році, з 21.02.2022 його реєстрацію платника ПДВ анульовано, а також наведено посилання на відповідність цього контрагента критеріям ризиковості та на наявність кримінального провадження №42016000000002035 від 04.08.2016.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Ю.Р.С.» в акті перевірки зафіксовано, що у період листопад 2018 року - грудень 2021 року ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» придбавало у цього контрагента послуги з вантажних перевезень. Водночас контролюючий орган зазначив, що ТОВ «Ю.Р.С.» задекларовано оренду 73 автомобілів, тоді як за даними звіту №4-ДФ кількість працівників становила лише 8 осіб, а за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів за цим товариством обліковується лише один автомобіль КАМАЗ з причепом. Також в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Ю.Р.С.» сформувало податковий кредит з отримання транспортних послуг у значних обсягах від ТОВ «ВЕЛЕС ТРЕЙДИНГ ГРУП», у якого, за даними податкового органу, наявний лише один автомобіль, а також що ТОВ «Ю.Р.С.» станом на 08.09.2022 відповідало пункту 8 критеріїв ризиковості платника ПДВ та не надало первинних документів по операціях з ризиковими контрагентами-постачальниками.
Надаючи правову оцінку висновкам контролюючого органу, викладеним в акті документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269, та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням від 19.03.2025 №00032530701, №00032540701, суд виходить з такого. 
Стосовно господарських взаємовідносин ТОВ «Харківецьке» з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» (код ЄДРПОУ 42137108), судом встановлено, що між сторонами укладено договір підряду на виконання робіт з реконструкції під`їзної залізничної колії елеваторного комплексу, за яким позивачем сформовано податковий кредит на загальну суму 2 497 904,70 грн, у тому числі ПДВ - 416 317,45 грн.
З акту перевірки вбачається, що підставою для висновку про нереальність операцій контролюючий орган визначив відсутність у наданих актах інформації щодо обсягу матеріальних та трудових ресурсів, а також ненадання окремих документів (зокрема, форм роботи будівельної техніки, ТТН).
Водночас суд враховує, що:
роботи виконувалися в межах господарської діяльності позивача як сільськогосподарського товаровиробника;
їх результатом стала реконструкція під`їзної залізничної інфраструктури елеватора;
позивачем надано первинні документи, складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Суд зазначає, що сам по собі висновок контролюючого органу про недостатню деталізацію окремих актів не спростовує факту виконання робіт, якщо господарський результат досягнуто та операції відображені у бухгалтерському обліку.
Крім того, позивач обґрунтовано зазначив, що відсутність окремих документів або їх недоліки не можуть бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, якщо фактичне здійснення операції підтверджується іншими доказами. 
Щодо взаємовідносин позивача з ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» (код ЄДРПОУ 23530054), судом встановлено, що спірні операції стосуються виконання будівельних робіт з реконструкції елеваторного комплексу.
Контролюючий орган дійшов висновку про нереальність операцій з підстав неможливості визначення за актами обсягу ресурсів та відсутності підтвердження виконання робіт.
Водночас матеріали справи свідчать, що:
об`єкт нерухомого майна (елеватор) перебуває у власності позивача;
здійснено реконструкцію під`їзної залізничної колії;
факт виконання будівельних робіт підтверджується сертифікатом відповідності ІУ122200716320 від 17.07.2020, виданим Держархбудінспекцією України;
генеральним підрядником виступало саме ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД».
За таких обставин суд дійшов висновку, що фактичне виконання робіт підтверджується не лише первинними документами, а й результатом у вигляді введеного в експлуатацію об`єкта.
Посилання відповідача на відсутність деталізації актів або ресурсів не спростовує досягнення господарського результату та не доводить безтоварність операцій. 
При цьому при оцінці достатності зазначених в актах надання послуг та актах приймання-передачі виконаних робіт відомостей щодо змісту і обсягу господарських операцій суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 19.04.2019 у справі №826/1392/17, від 12.02.2020 у справі №813/3577/13-а, від 20.03.2020 у справі №560/3956/18, від 02.04.2020 у справі №160/93/19, від 02.07.2020 у справі №560/711/19, від 04.07.2023 у справі №380/905/21. У зазначених рішеннях Верховний Суд виходив із того, що незаповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) однакового чи узагальненого переліку послуг не перешкоджає прийняттю таких документів до бухгалтерського та податкового обліку і саме по собі не є свідченням відсутності господарської операції. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.
Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.03.2021 у справі №П/811/1228/17, при вирішенні податкових спорів підлягає врахуванню презумпція добросовісності платника податків, за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, а також достовірність відомостей, відображених у бухгалтерській та податковій звітності такого платника.
Також суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.03.2021 у справі №607/11746/17, відповідно до якого з урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.
Контролюючий орган, у свою чергу, повинен навести переконливі доводи, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також надати докази на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, є неповними, недостовірними та/або суперечливими.
Верховний Суд у постановах від 27.06.2023 у справі №818/1407/16, від 26.12.2023 у справах №820/6523/17 та №820/6466/17 не прийняв до уваги посилання податкового органу на окремі недоліки в оформленні первинних документів платника податків, зазначивши, що формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи, а перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. При цьому первинні документи підлягають оцінці з урахуванням специфіки кожної господарської операції, зокрема умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг чи робіт, що надаються. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, так само як і помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Аналогічно Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 10.05.2018 у справі №820/1763/16, від 21.02.2023 у справі №820/4281/18, від 12.04.2023 у справі №160/5065/20, від 28.06.2023 у справі №160/17647/21, виходив із того, що законодавством не встановлено конкретного вичерпного переліку первинних документів, складенням яких обов`язково мають опосередковуватися господарські операції, у тому числі щодо надання послуг. Визначальним критерієм є забезпечення підтвердження фактичного надання конкретних послуг на підставі наявних документів.
Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Водночас умовою належного документального підтвердження надання послуг є можливість зробити обґрунтований висновок про те, що витрати фактично понесені, а послуги надані (виконані фактично). Для цього первинні документи мають у сукупності містити достатній обсяг інформації щодо змісту та суті наданих послуг, дозволяти ідентифікувати осіб, які брали участь у господарській операції, та підтверджувати її господарську доцільність і спрямованість на досягнення економічного ефекту. 
Щодо взаємовідносин позивача з транспортними контрагентами, а саме: ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (попередня назва - ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС»), ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881, нова назва - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ») та ТОВ «Ю.Р.С.» (код ЄДРПОУ 41824609), суд зазначає таке.
З акту документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269 вбачається, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій ґрунтуються на податковій інформації щодо контрагентів, їх відповідності критеріям ризиковості, відсутності у них достатньої кількості трудових ресурсів, транспортних засобів та інших матеріально-технічних можливостей, а також на відомостях інформаційно-аналітичних баз ДПС. 
Так, зокрема, щодо ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» зазначено про віднесення такого підприємства до ризикових платників податку на додану вартість відповідно до рішення від 21.07.2021 №2321 та неподання податкової звітності; щодо ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» - про недостатність ресурсів для здійснення господарської діяльності та наявність відомостей про кримінальне провадження; щодо ТОВ «Ю.Р.С.» - про відсутність необхідних трудових ресурсів та взаємовідносини з іншими суб`єктами господарювання, які, на думку контролюючого органу, мають ознаки ризиковості. Водночас суд враховує, що позивач здійснює сільськогосподарську діяльність, яка об`єктивно передбачає необхідність залучення значного обсягу транспортних послуг для перевезення врожаю, зокрема від місць збирання до елеваторів та подальшого транспортування до пунктів реалізації, у тому числі портів. З матеріалів справи, зокрема додаткових пояснень позивача, вбачається, що перевезення фактично здійснювались, позивач не мав достатньої кількості власних транспортних засобів, а залучення сторонніх перевізників було економічно обґрунтованим та зумовленим виробничою необхідністю; понесені витрати на транспортування відображені у бухгалтерському обліку та підтверджуються відповідними регістрами (зокрема за рахунками 93, 701 тощо). 
Суд також враховує, що висновки контролюючого органу про відповідність окремих контрагентів позивача критеріям ризиковості не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки такі висновки втратили свою правову силу.
Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 у справі №440/14660/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду, визнано протиправними та скасовано рішення контролюючого органу про відповідність критеріям ризиковості, зокрема, щодо ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) та ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881).
За таких обставин посилання відповідача в акті перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269 на ризиковість зазначених контрагентів є безпідставним та не може розцінюватися як належний доказ нереальності господарських операцій позивача.
Суд наголошує, що податкова інформація щодо контрагентів, наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу, носить виключно інформативний характер та сама по собі не є належним доказом нереальності господарських операцій; відсутність у контрагента значних трудових чи матеріально-технічних ресурсів не виключає можливості виконання ним договірних зобов`язань із залученням орендованих ресурсів, субпідрядників чи інших осіб; при цьому контролюючим органом не доведено наявності узгодженості дій позивача з такими контрагентами або його обізнаності щодо можливих порушень з їх боку. 
Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 28.10.2021 у справі №520/9691/18, від 13.07.2022 у справі №320/6224/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19. 
Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.08.2024 у справі №824/995/19-а, від 15.02.2023 у справі №420/2114/22 та від 11.11.2021 у справі №420/1878/19 зазначив, що детальне відображення в акті перевірки змісту виявлених порушень є обов`язковою умовою для подальшого прийняття контролюючим органом рішень про визначення податкових зобов`язань та застосування відповідних наслідків, а також слугує гарантією дотримання прав платника податків. Факти порушень, які не зафіксовані в акті перевірки належним чином, не можуть бути покладені в основу притягнення платника податків до відповідальності.
З огляду на наведене, суд звертає увагу, що акт документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269 хоча й містить виклад загальних висновків контролюючого органу щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Харківецьке» з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД», ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ» (попередня назва – ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС»), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва – ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД») та ТОВ «Ю.Р.С.», однак значною мірою ґрунтується на податковій інформації, відомостях інформаційно-аналітичних баз та узагальнених висновках про ризиковість контрагентів, без належного і достатнього співвіднесення таких відомостей із конкретними первинними документами позивача та конкретними господарськими операціями, які стали підставою для формування податкового кредиту.
Так, щодо операцій з ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» та ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕРЗ ЛІМІТЕД» відповідач послався на те, що з актів надання послуг неможливо встановити обсяг, зміст, кількість ресурсів та пов`язаність робіт з господарською діяльністю позивача, а щодо транспортних контрагентів - на недостатність у них трудових та матеріально-технічних ресурсів, відповідність критеріям ризиковості та наявність податкової інформації щодо інших суб`єктів господарювання. Водночас із самого змісту акта перевірки не вбачається належного аналізу всіх наданих позивачем первинних документів у сукупності, а також не наведено переконливого обґрунтування того, яким чином встановлені контролюючим органом обставини безпосередньо свідчать саме про відсутність фактичного виконання конкретних господарських операцій ТОВ «Харківецьке».
За таких обставин суд враховує, що висновки акта перевірки побудовані переважно на узагальненій податковій інформації та припущеннях щодо діяльності контрагентів, без належної конкретизації щодо кожної спірної операції та без повного співставлення таких висновків із документами бухгалтерського і податкового обліку позивача. 
Відтак податкові повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032530701 та №00032540701 є протиправними та підлягають скасуванню.
Крім того, в акті перевірки ГУ ДПС зафіксовано, що у користуванні ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» впродовж перевіряємого періоду перебували основні засоби та об`єкти нерухомого майна, стосовно яких станом на початок та закінчення перевірки не було подано повідомлення за формою №20-ОПП. У зв`язку з цим контролюючий орган дійшов висновку про порушення товариством пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України та пунктів 8.1, 8.2, 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588.
В акті перевірки також зазначено, що висновки контролюючого органу зроблені на підставі податкових декларацій та уточнюючих розрахунків позивача, оборотно-сальдових відомостей і регістрів бухгалтерського обліку, договорів, актів виконаних робіт та наданих послуг, податкових накладних, відомостей форми №20-ОПП, даних ЄРПН, інформації з ДРФО/1ДФ, відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також інших документів, наданих платником під час проведення перевірки. 
Зі змісту акта документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269 вбачається, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032610701 стало встановлення контролюючим органом порушення ТОВ «Харківецьке» вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, пунктів 8.1, 8.2, 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме неподання повідомлення за формою №20-ОПП щодо 7 об`єктів оподаткування, у зв`язку з чим до позивача застосовано штраф у сумі 6120,00 грн.
Надаючи правову оцінку вказаному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить із такого.
Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Відповідно до пункту 8.1 розділу VIII Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
За пунктом 8.2 розділу VIII Порядку №1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів.
Пунктом 8.4 розділу VIII Порядку №1588 передбачено, що заява за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після реєстрації, створення чи відкриття відповідних об`єктів. При цьому під час надання заяв за формою №20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування.
Отже, саме по собі перебування певного майна на бухгалтерському обліку платника як основного засобу ще не означає автоматично, що кожна окрема одиниця такого майна є самостійним об`єктом оподаткування або окремим об`єктом, через який провадиться діяльність. Для висновку про наявність обов`язку подати повідомлення за формою №20-ОПП контролюючий орган мав встановити, що кожен із зазначених у акті перевірки 7 об`єктів є самостійним об`єктом оподаткування або самостійним об`єктом, пов`язаним з оподаткуванням, а не складовою частиною вже заявленого об`єкта чи елементом єдиного виробничого комплексу.
Разом із тим, як зазначає позивач, форма №20-ОПП не є податковою декларацією, розрахунком чи іншим документом у розумінні статті 46 Податкового кодексу України, а тому саме неподання такого повідомлення не утворює автоматично складу правопорушення, за яке може застосовуватись відповідальність за статтею 117 Податкового кодексу України. За змістом пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України відповідальність встановлено за неподання у випадках, передбачених Кодексом, заяв або документів для взяття на облік, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до облікових даних. Однак для застосування такої санкції контролюючий орган повинен належно довести, які саме облікові дані не були змінені, щодо яких конкретно об`єктів існував обов`язок повідомлення, та чому такі об`єкти є окремими об`єктами оподаткування у розумінні пункту 63.3 статті 63 ПК України. 
Судом встановлено, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032610701 стали висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 05.02.2025 №1640/16-31-07-01-02/39362269, відповідно до яких позивачем порушено вимоги пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів №1588, а саме — не подано повідомлення за формою №20-ОПП щодо 7 об`єктів, які обліковуються на рахунку 10 «Основні засоби».
На підставі зазначених висновків контролюючим органом застосовано штрафні санкції відповідно до статті 117 Податкового кодексу України.
Оцінюючи правомірність прийнятого рішення, суд виходить із наступного.
Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність.
Водночас визначальним для виникнення такого обов`язку є не формальне відображення майна у бухгалтерському обліку, а його правова природа як самостійного об`єкта оподаткування.
Як убачається з матеріалів справи, об`єкти, на які посилається контролюючий орган, є складовими частинами єдиного майнового комплексу позивача та використовуються у межах одного технологічного процесу, а не як самостійні об`єкти господарської діяльності.
Контролюючим органом не доведено, що кожен із зазначених у акті перевірки 7 об`єктів: є окремим об`єктом оподаткування; ає самостійне функціональне призначення; використовується незалежно від інших об`єктів; створює окремий податковий обов`язок.
Натомість, як вбачається з відзиву відповідача, останній фактично виходить із формального підходу, ототожнюючи об`єкти бухгалтерського обліку з об`єктами оподаткування, що суперечить суті податкового регулювання.
При цьому сам відповідач у відзиві наголошує на необхідності дослідження реального характеру господарських операцій, їх економічного змісту та фактичних обставин здійснення діяльності, а не лише формального документального оформлення .
Зокрема, у відзиві зазначено, що визначальною ознакою господарської операції є її реальність, яка підтверджується наявністю відповідних ресурсів, економічною доцільністю та фактичним здійсненням, а не лише формальними ознаками документів (див., зокрема, стор. 6– 8 відзиву) .
Застосовуючи наведений підхід до спірних правовідносин, суд зазначає, що для вирішення питання щодо обов`язку подання повідомлення за формою №20-ОПП визначальним є фактичний характер використання об`єкта, а не його формальне відображення у бухгалтерському обліку.
Таким чином, якщо відповідні об`єкти не функціонують як самостійні одиниці, а є складовими частинами єдиного виробничого комплексу, вони не можуть вважатися окремими об`єктами оподаткування у розумінні пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України.
Отже, висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку подання повідомлення за формою №20-ОПП щодо кожного із зазначених об`єктів ґрунтуються на формальному підході та не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, відповідно до статті 117 Податкового кодексу України відповідальність може наставати лише за наявності складу податкового правопорушення.
У даному випадку відповідачем не доведено: існування окремих об`єктів оподаткування; наявності у позивача обов`язку подання повідомлення щодо кожного з них; вини позивача у вчиненні правопорушення.
Фактично контролюючий орган обмежився формальним встановленням наявності об`єктів на рахунку 10 «Основні засоби», не дослідивши їх функціональне призначення та реальний характер використання.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутній склад податкового правопорушення, а податкове повідомлення-рішення від 19.03.2025 №00032610701 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 30280,00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківецьке" (вул. Тесленка, буд. 39А, село Харківці, Миргородський район, Полтавська область, 37207, код ЄДРПОУ 39362269) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 березня 2025 року №00032530701, від 19 березня 2025 року №00032540701, від 19 березня 2025 року №00032610701. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківецьке" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору в сумі 30280,00 (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н.Ю. Алєксєєва