ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

Справа № 385/319/26
1-кп/385/20/26 

20.03.2026 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання –  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайворон, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №12026121120000011 від 08.01.2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гайворон Кіровоградської області, громадянки України, маючу базову середню освіту, неодружену, на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, депутатом не обиралася, працездатну, яка не працює та не навчається, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07.01.2026 року близько 13:30 год. ОСОБА_3 перебуваючи в м. Гайворон, Голованівського району, Кіровоградської області по вул. Василя Стуса, 27, біля місцевого ринку виявила банківську картку № НОМЕР_1 «ПриватБанку», належної ОСОБА_5 на зворотній стороні якої був зазначений код від банківської картки. В подальшому ОСОБА_3 направилась до найближчого банкомату ATM AT КБ «ПриватБанк» за адресою м. Гайворон вул. Василя Стуса 30, та шляхом вводу пароля здійснила вхід до особистого кабінету, де виявила наявність грошових коштів та у цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів із вказаного банківського рахунку.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи невідкладно, під час дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який неодноразово продовжено, востаннє до 04 травня 2026 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 07.01.2026 о 13:41 год. в банкоматі ATM AT КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Гайворон, вул. Василя Стуса, 30, шляхом проведення необхідних операцій, та ввівши пароль від банківської карти, таємно викрала грошові кошти в сумі 5000 гривень.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 5000 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу подій, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що 07.01.2026 року близько 13 год. перебувала біля ринку в м. Гайворон по вул. Василя Стуса поруч з яким на землі виявила банківську картку на зворотній стороні якої було зазначено чотири цифри. У подальшому направилась до найближчого банкомату AT КБ «ПриватБанк» поруч з ринком по вул. Василя Стуса аби спробувати здійснити вхід до особистого кабінету ввівши в якості паролю чотири цифри, які були зазначені на звороті знайденої банківської карти. Провівши необхідні операції з карткою у банкоматі їй вдалося перевірити баланс карти та зняти з рахунку 5000 грн., після чого вона пішла у своїх справах, а отримані кошти витратила на власні потреби. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати та не позбавляти волі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, жодних претензій майнового чи морального характеру до ОСОБА_3 не має, призначення обвинуваченій виду та міри покарання віднесла на розсуд суду.
Слід зазначити, що показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.
Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді Голованівського районного сектору № 1 філії Центру пробації в Кіровоградській області від 19.03.2026 року результати оцінки правопорушника показали середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства На думку органу пробації, виправлення особи є можливим без ізоляції від суспільства. 
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, не судиму, досудову доповідь згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як середній, а тому суд вважає, за можливе обрати їй покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Таке покарання стосовно ОСОБА_3 є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2026 року, відносно обвинуваченої  ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 29.03.2026 року, включно. 
Оскільки судом призначено  ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, суд приходить до висновку, що запобіжний захід обвинуваченій у виді особистого зобов`язання слід скасувати.
Цивільний позов та процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
В силу ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_3  обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що був застосований до  ОСОБА_3  на підставі ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2026 року, справа №385/219/26 – скасувати.
Після вступу вироку в законну силу речові докази:
- банківську карту № НОМЕР_1 , яка поміщена до поліетиленового пакету Національної поліції №WAR0024017, та в подальшому була передана під розписку на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній як власнику;
- відеозапис під назвою «2026-01-08 at 13.48.40», який записаний на лазерний СD-R диск та долучений до матеріалів кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб після проголошення.
Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ст. 376 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам справи.

Суддя:               ОСОБА_6  

20.03.2026