ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7939/22  Номер провадження 22-ц/814/1158/26	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дробчак Людмили Володимирівни на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. про поновлення провадження у справі.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначала, що 28 листопада 2022 року, представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 
На підтвердження проходження відповідачем військової служби, представником відповідача було надано довідку військової частини НОМЕР_1 , згідно з якою солдат ОСОБА_2 дійсно перебуває на військовій службі, як призваний по мобілізації з 30 вересня 2022 року. 
При цьому, будь-яких інших доказів на доведення факту проходження ОСОБА_2 військової служби, перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції стороною відповідача надано не було.
Вважає, що надані представником відповідача документи (довідка військової частини НОМЕР_1 ) та інші документи, що наявні в матеріалах справи належним чином не підтверджують факт перебування відповідача ОСОБА_2 у складі ЗСУ або іншого утвореного відповідно до закону військового формування, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 
Тобто, не підтверджується (усувається) наявність підстави для зупинення провадження у справі.
Враховуючи наведене просить суд поновити провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2025 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 – адвокату Дробчак Людмилі Володимирівні в поновленні провадження по цивільній справі №552/7939/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Не погодившись з даною ухвало суду, представнику позивача ОСОБА_1 – адвокат Дробчак Л.В. оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зазначала, що відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що є навчально-тренувальним авіаційним з`єднанням Повітряних Сил ЗСУ та підпорядковується Харківському національному університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, що виключає наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, адже обставини перебування відповідача на військовій службі не пов`язані із виконанням ним бойових завдань або перебування в обстановці, що виключає можливість його участі/присутності/обізнаності у ході судового розгляду справи.
Також вказує, що відмова у поновленні провадження у справі пливає на тривале перебування у шлюбі без волі позивача, є нічим іншим, як примушенням позивача до перебування у шлюбі, а також зловживанням процесуальними правами з боку відповідача.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 374 ч. 1 п.6 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 379 ч. 1 п. п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

По справі вбачається, що 02.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , в якому зазначала, що сторони припинили шлюбні стосунки з 2020 року, почуття між ними остаточно втрачені, а їх розлучення є єдиним виходом для можливості побудувати своє нове життя, у зв`язку з чим заперечувала надання їм строку на примирення, вважаючи його формальним заходом. 
04.11.2022 ухвалою Київського районного суду м. Полтави по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляд на 28.11.2022. 
28.11.2022 від представника відповідача – адвоката Коваль О.Ю. надійшла заява про зупинення провадження по справі з підстав перебування ОСОБА_2 як мобілізованого в лавах ЗСУ. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.01.2023 клопотання було задоволено та зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на підставі п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України. 
27.03.2023 постановою Полтавського апеляційного суду ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05.01.2023 року змінено та викладено другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Зупинити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 в складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан».
14.10.2024 позивач ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Дробчак Л.В. звернулась до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі. 

При вирішенні вказаного клопотання, судом першої інстанції було здійснено запит до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо перебування ОСОБА_2 у військовій частині та про залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій.
З відповіді №148/15/651/346 від 28.10.2025 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що солдат ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та залучається до виконання бойових (спеціальних) завдань строком до окремого розпорядження.
Додатково представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Коваль О.Ю. було надано копію посвідчення про відрядження солдата ОСОБА_2 до складу зведеного підрозділу ХНУПСУ для виконання бойових завдань терміном з 23.10.2025 до окремого розпорядження.
Відмовляючи в задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Дробчак Л.В. про поновлення провадження, суд першої інстанції виходи з того, що обставини які слугували правою підставою для його зупинення та визначені п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України продовжують існувати до даного часу.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Так, дійсно п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок суду зупинити провадження у справі до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
По справі доводиться та не заперечується її учасниками факт проходження відповідачем ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , починаючи з 2022 року і до даного часу. 
Разом з цим, обов`язок суду зупинити провадження у справі в кожному випадку зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду та викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
В даному випадку позов про розірвання шлюбу перебуває в провадженні суду з листопада 2022 року, тобто на протязі більше трьох років позивач не має можливості розірвати шлюб та перебуває в стані невизначеності свого подружнього статусу. 
При цьому, остання в своїй позовній заяві про розірвання шлюбу стверджувала, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені в 2020 році. 
З приєднаних до справи скріншотів переписки між сторонами вбачається наявна між ними неприязнь, в тому числі викликана неможливістю вирішити питання про розірвання шлюбу. 
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Так, розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Таким чином, між необхідністю зупинити провадження по справі та обов`язком суду забезпечити право особи на справедливий та ефективний судовий розгляд впродовж розумного строку є певна правова колізія, яка в даному випадку має вирішуватимусь на користь позивача, виходячи з необхідності захисту її права як жінки на розірвання шлюбу, оскільки примушування до шлюбу не допускається. 
Таке тривале перебування справи в суді про розірвання шлюбу, яка не знаходить свого вирішення більше трьох років, фактично змушує позивача перебувати в шлюбних відносинах з відповідачем всупереч її волі. 
В даному випадку, подальше зупинення провадження у справі не може розцінюватись як таке, що зумовлене об`єктивною неможливістю її розгляду, враховуючи, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а сам відповідач має уповноваженого представника та не позбавлений можливості брати участь в судовому розгляді дистанційно, в тому числі шляхом проведення відеоконференцій, враховуючи належність військової частини НОМЕР_1 до навчально-тренувального закладу. 
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про безпідставність відмови в поновленні провадження у справі, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції як помилково постановлена скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду і вирішенні питання про поновлення провадження справі. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1 п. п.3,4, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дробчак Людмили Володимирівни задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2025 року скасувати.
Направити матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин