Номер провадження 2/754/602/26
Справа №754/3851/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

17 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Саламон О.Б.
з участю секретаря Михайленко Н.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
В С Т А Н О В И В:
Позиції учасників справи.
Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 53 890,84 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн, а також витрат на правничу допомогу у сумі 13 000 грн.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 11.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 2113139322784. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування не сплачує. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12, відповідно до якого ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2113139322784. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2113139322784. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2113139322784. Позивач зазначає про те, що загальний розмір заборгованості у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору №2113139322784 від 11.05.2021 становить 88 820,02 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 600 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 84 220,02 грн. Водночас, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 53 890,84 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 600 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 49 290,84 грн.У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутись до суду з метою захисту порушеного права.
22.05.2025 від представника відпоповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З.Я. до суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким сторона відповідача заперечує щодо викладеного в позові, вважає, що позивачм не доведено належними доказам позовних вимог, оскільки зокрема в матеріалах справи вдсутні належні докази на підтвердження отриманняч відповідачем кредитних коштів, відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором. Вважають інформаційну довідку про переказ коштів за кредитним договором неналежним доказом, оскільки з наданої довідки вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перерахував на невстановлений банківський рахунок кошти у розмірі 4 600 грн., при цьому номер рахунку, РНОКПП, дані отримувача не відображено, а відтак неможливо ідентифікувати відповідача як власника банківської карти на яку було здійснено переказ кредитних коштів. Відтак, довідка від ТОВ «ФК «Вей фор пей» не підтведжує виникнення між сторонами кредитних відносин та наявності заборгованості у відповідача. Також, предсавник відповідача зазначила, що матеріали справи не містять розрахунку заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування процентів, та прийти до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача внаслідок порушення останнім умов кредитного договору. З поміж-іншого зазначено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому на нього поширюються норми п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військослужбовців та члнів їх сімей» щодо звільнення останнього від сплати відсотків. Також заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.
Позивачем ТОВ «Коллект Центр» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідача, зазначений ним у Заяві-Анкеті, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», відповідно до якого 11.05.2021 року о 13:56:15 на картковий рахунок НОМЕР_1 було перераховано кредитні кошти у розмірі 4 600,00 грн., номер договору: 2113139322784. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", отже твердження відповідача не заслуговують на увагу, оскільки відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Також представник позивача зазначив, що Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому Позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Разом з тим, для спростування заперечень відповідача, представником позивача подано клопотання про витребування доказів. Позивач вважає, що з наданого розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Щодо зазначення сторони відповідача, з приводу наявності у відповідача статусу військовослужбовця та посилання на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», представник позивача зазнавич наступне. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону "Про захист військовослужбовців, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів , - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Однак, позивач звертає увагу, що важливим є період, за який не здійснюється нарахування неустойки (штраф, пеня) та процентів за користування кредитом, а саме:для військовослужбовців, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Треба звернути увагу, що на момент укладення кредитного договору відповідач не набув статусу військовослужбовця і на нього не розповсюджувались пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, на думку позивача, нарахування відсотків здійснювалось до 10.05.2022, тобто до набуття відповідачем статусу військовослужбовця. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, при цьому в прохальній частині позову міститься вимога про розгляд справи за відсутності сторони позивача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, до суду подано клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Процесуальні дії та рішення суду.
14 березня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Ухвалою суду від 27 червня 2025 року клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» - адвоката Ліпкевича І.В. про проведення судового засідання у справі в режимі відео конференції поза межами приміщення суду залишити без задоволення.
02 липня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено витребувати від Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» докази належності карткового рахунку відповідача, зокрема докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 4 600 грн, які з 11.05.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за номером картки № НОМЕР_1 за період із з 11.05.2021 по з 11.06.2021 року.
Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін.
11.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 2113139322784.
Згідно з п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4 600 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.
Згідно з п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована.
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.
Згідно з п.п. 1.5., 1.6. Договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 600 грн., що підтверджується листом ТОВ ФК «Вей фор пей» (копія додається), згідно якого на підставі укладеного між первісним кредитором та ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей», 11.05.2021 року здійснено переказ грошових коштів за договором №2113139322784 на карту № НОМЕР_1 на суму 4 600 грн.
Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 4 600 грн. в період з 11.05.2021 по 11.06.2021, підтверджується відповіддю від АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.07.2025. Згідно з наданою інформацією вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку за період з 11.05.2021 по 11.06.2021 було здійснено зарахування коштів у розмірі 4 600 грн., що підтверджується випискою за договором №б/н за період з 11.05.2021 по 11.06.2021.
01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2113139322784. 
10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2113139322784. 
Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2113139322784 на загальну суму 88 820,02 грн., яка складається з: 4 600 грн. - тіло кредиту, 84 220,02 грн. - проценти за користування кредитом.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2113139322784 від 11.05.2021.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє/ право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження переходу до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до відповідача за кредитним договором №2113139322784 від 11.05.2021.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.
Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. 
Водночас, доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів перерахування кредитних коштів на рахунок останнього не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. 
Суд зазначає, що всупереч тому, що відповідач посилається на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, однак будь-яких доказів зазначеному суду не ндано. Зокрема, відповідачем не надано виписок з банківських рахунків, відкритих в банківських установах, з метою підтвердження відсутності кредитних зобов`язань перед позивачем.
Суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань
Відтак вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №2113139322784 від 11.05.2021 у сумі 4 600 грн. підлягає задоволенню.
Щодо посилання представника відповідача - адвоката Зачепіло З.Я. з приводу наявності у відповідача ОСОБА_1 статусу військовослужбовця, необіхідності застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону про захист військовослужбовців, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів , - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Отже, норми вказаного закону можуть буи застосовані до соіб, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та осіб, котрі брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час дії особливого періоду.
Згідно роз`яснень Національного банку України від 14.06.2024р. вих. № 14 0005/45882 щодо практичних аспектів реалізації вимог законодавства, в доповнення до №14-0005/41125 від 28.05.2024р., вбачається, що пільги військовослужбовцям (а також їх дружинам (чоловікам)), які перебувають на інших видах військової служби (окрім як за мобілізацією), відповідна пільга таким військовослужбовцям надається лише за період їхньої безпосередньої участі у зазначених заходах в особливий період.
На підтвердження перебування відповідача на військовій службі, стороною відповідача надано копію військового квитка, а також довідку видану 30.03.2025 заступником командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_2 , що підтверджує те, що солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 11.07.2024.
Зважаючи на викладене, враховуючи, що нарахування відсотків здійснювалось з 11.05.2021 до 10.05.2022, суд приходить до висновку, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не набув статусу військовослужбовця, а тому на нього не розповсюджуються пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що:
- проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);
- припис абз.2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України (п. 91);
- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п. 97);
- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (п. 106);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128).
При цьому, умовами договору № 2113139322784 від 11.05.2021 визначено що кредитні кошти у розмірі 4 600 грн. надають позичальнику строком на 16 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,00 % в день з 11.05.2021.
Відповідно до прохальної частини позову вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі в розмірі 53 890,84 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 600 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 49 290,84 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2113139322784 від 11.05.2021, нарахування процентів за користування кредитними коштами було здійснено всупереч умовам кредитного договору щодо строку дії кредитування терміном 16 днів, а отже за межами строку дії кредитного договору від 11.05.2021.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Коллект Центр`вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою за в розмірі 49290,84 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.
З відповідача підлягає до стягнення заборгованість за процентами в межах дії кредитного договору, а саме з 11.05.2021 по 26.05.2021 у розмірі 1 472 грн.
Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 2113139322784 від 11.05.2021 у загальному розмірі 6 072 грн., з яких: 4 600 грн. - тіло кредиту, 1 472 грн. - проценти за користування кредитними коштами.
Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. При цьому, позивачем надано суду копію заявки про надання юридичної допоомоги від 01.01.2025, витягу з акту № 2 про надання юриличної допомоги від 31.01.2025, договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 року.
Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 13 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, а отже не відноситься до складних справ.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі.
Таким чином, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підлягає стягненню заборгованість за Договором №2113139322784 від 11.05.2021 в розмірі 6 072 грн., з яких: 4 600 грн. - тіло кредиту, 1 472 грн. - проценти за користування кредитними коштами.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 272,94 грн. судових витрат (6 072 грн. х 2 422,40 грн. : 53 890,84 грн.).
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 610,631,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " КОЛЛЕКТ ЦЕНТР " заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 072 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. та судовий збір в розмірі 272,94 грн.
У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - код ЄДРПОУ 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306.
Відповідач ОСОБА_1 -  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,  АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 26.03.2026.

Суддя О.Б. Саламон