1	Справа № 335/1282/26  2-а/335/37/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ференця Олександра Євгеновича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2026 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ференця О. Є. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови № 17 від 12.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі – КУпАП).
В обґрунтування позову зазначав, що вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000,00 грн за фактом відсутності при собі військово-облікового документу та не пред`явлення такого за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або поліцейського. 
Зазначає, що 04.01.2026 приблизно о 08:30 год. на пр. Соборному, буд. 146-А, до позивача звернулись працівники поліції, які пред`явили вимогу про ознайомлення з військово-обліковим документом. Позивач пояснив, що має військово-обліковий документ в електронному вигляді в програмі «Резерв +» та готовий його пред`явити. При намаганні позивачем відкрити програму було наявне повідомлення про технічний збій та рекомендація звернутись пізніше. Тобто саме у той момент в результаті технічного збою не було доступу до програми «Резерв +». Проте, поліцейські зазначили, що часу чекати в них немає, а тому позивача буде затримано та доставлено до ТЦК та СП. Водночас, позивач пояснив, що він не підлягає мобілізації, оскільки йому менше 25 років, надавши свій паспорт. Незважаючи на вказані обставини позивача було затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протокол затримання поліцейськими не складався. Під час транспортування програма «Резерв +» запрацювала і позивач показав поліцейським оновлений вчасно військово-обліковий документ, на що поліцейські зазначили, що це вже їм не цікаво і у справі будуть розбиратися представники відповідача.
Після доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач також надав оновлений витяг з програми «Резерв +», який датований 04.01.2026 о 09:10 год., однак, незважаючи на це представники відповідача склали протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, зауважив, що оскаржувана постанова не містить відомостей про спосіб, час та місце вчинення правопорушення, ким виявлене правопорушення, ким складений протокол про адміністративне правопорушення, та якими доказами підтверджується факт вчинення правопорушення. Отже, постанова винесена за відсутності посилань на факти та докази, які б підтверджували протиправну поведінку позивача.
З наведених підстав просив визнати протиправною та скасувати вищезазначену постанову.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі представника Куліченка Є. В. позовні вимоги не визнав, зазначивши у відзиві, що позивач при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 17 від 04.01.2026 власноруч зазначив, що не надав військово-обліковий документ тому, що злякався, та у протоколі поставив свій підпис. Про дату, час та місце розгляду справи позивача також повідомлено під підпис. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу розміром 17 000 грн.
Зазначив, що позивач своїми діями, які полягали в тому, що він 04.01.2026, перебуваючи по АДРЕСА_1 , не мав при собі та не пред`явив військово-обліковий документ за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або поліцейського, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560. Доказів виконання вказаного обов`язку позивач не надав. Клопотань при складенні протоколу про адміністративне правопорушення також не заявляв.
Вважав притягнення позивача до адміністративної відповідальності спірною постановою законним та обґрунтованим, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 06.02.2026 заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано поважними причини пропуску позивачем вказаного строку та поновлено його, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 16.02.2026.
Копію вказаної ухвали відповідач отримав шляхом доставки до електронного кабінету в системі «Електронний суд» 10.02.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.
Копія позовної заяви була доставлена відповідачу до електронного кабінету в системі «Електронний суд» до звернення позивача до суду із цим позовом, на підтвердження чого до позовної заяви приєднано квитанцію № 5856643 про доставку документів від 04.02.2026.
12.02.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого наведено судом вище.
16.02.2026 представником позивача через систему «Електронний суд» направлено до суду відповідь на відзив. Разом із тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), відповідно до якої у справах даної категорії заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), суд враховує вказану відповідь на відзив як письмові пояснення, не приймаючи цю відповідь на відзив як заяву по суті справи.
За змістом цих пояснень, представник позивача наголошував, що позивачем було надано паспорт, з якого представники ТЦК та СП зробили копію, довідку про присвоєння РНОКПП, номер телефону, дані з яких було внесено до протоколу про адміністративне правопорушення. Разом із тим, на підтвердження факту відмови позивача від надання військово-облікового документа працівникам поліції, які затримали позивача, не надано відеозапису, який робиться патрульними поліцейськими. Оскільки такого відеозапису не надано, а протокол затримання не складався, відповідач мав впевнитись, чи було вчинене правопорушення, та які є докази його вчинення. Також представником ТЦК та СП не було запропоновано позивачеві відкрити застосунок «Резерв +». Водночас, витяг з «Резерв +» надавався позивачем співробітникам відповідача, витяг датований 04.01.2026 о 09:10 год., тобто у час знаходження позивача в приміщенні ТЦК та СП. Крім того, зауважив, що запис у протоколі, що позивач не надав військово-обліковий документ, тому що злякався, зроблений не почерком позивача. Вважав, що представниками відповідача порушено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затверджену Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3. 
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
16.02.2026 судом завершено розгляд цієї справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 18.02.2026.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, серед яких є обов`язок у період проведення мобілізації (крім цільової) громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України (абз. 1 ч. 6 ст. 22 цього Закону).
Аналогічні вимоги містить й п. 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, за змістом якого громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Аналіз наведених норм права доводить, що відсутність у громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років при собі військово-облікового документу та його не пред`явлення за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.
Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Р. Б. № 17 від 12.01.2026 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу розміром 17 000 грн.
За змістом цієї постанови, під час загальної мобілізації ОСОБА_1 о 08:23 год. 04.01.2026, перебуваючи по АДРЕСА_1 , не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Постанова прийнята за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складеного діловодом відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . У протоколі були встановлені вищезазначені порушення вимог законодавства щодо ненадання військово-облікового документа на вимогу уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, що мало місце 04.01.2026 о 08:23 год. по АДРЕСА_1 . У протоколі наведено зміст пояснень і зауважень щодо змісту протоколу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, зазначено, що «при зупинці мав при собі «Резерв +», не надав, тому що злякався». Разом із тим, підпису вказаної особи протокол не містить. Водночас, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 від пояснення та підписання протоколу відмовився у присутності двох свідків. Також, ОСОБА_1 відмовився від отримання другого примірника протоколу. Прізвища, ініціали та підписи свідків містяться у відповідних графах протоколу.
За таких обставин, враховуючи, що позивач спростовує факт написання пояснень у протоколі, водночас, протокол містить дані, засвідчені двома свідками, про відмову ОСОБА_1 від пояснення та підписання протоколу, суд вважає неможливим врахування наведеного у протоколі пояснення від імені ОСОБА_1 про те, що «при зупинці він мав при собі «Резерв +», не надав, тому що злякався».
Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно зі ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Представником відповідача до відзиву на позов долучено матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які містять лише протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі не є доказом вчинення правопорушення, копію паспорту ОСОБА_1 у формі ID-картки, довідку відповідача про доставлення (супроводження) громадянина до ТЦК та СП, в якій відображено час доставлення 04.01.2026 о 09:36 год. працівником поліції. Доказів здійснення фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації або інших технічних приладів матеріали цієї справи не містять.
Водночас, до позовної заяви позивачем надано витяг із застосунку «Резерв +» Міністерства оборони України, в якому міститься військово-обліковий документ, сформований 04.01.2026 о 09:10 год., зі строком дійсності до 04.01.2027, та який містить позначку «на обліку» та позначку «дані уточнено вчасно», дата уточнення даних 09.07.2024.
Зазначене доводить, що на момент доставлення позивача співробітником поліції до ТЦК та СП, яке згідно з вищезазначеною довідкою мало місце 04.01.2026 о 09:36 год., позивач мав при собі військово-обліковий документ в електронній формі, що відповідає приписам п. 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Відповідач, заперечуючи проти позову, не надав суду доказів здійснення фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації або інших технічних приладів, які б спростовували вищезазначені обставини, наведені позивачем, та, відповідно, доводили відмову позивача надати військово-обліковий документ поліцейському. Також з боку відповідача не надходило клопотань про витребування вказаних доказів судом та не заявлялось клопотання про допит як свідка поліцейського, який здійснював супровід ОСОБА_1 до ТЦК та СП. Вказане доводить невиконання відповідачем процесуального обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення (постанови), визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України.
За таких обставин, постанова відповідача № 17 від 12.01.2026 не є обґрунтованою, оскільки прийнята без урахування усіх обставин, що мали значення для її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України – за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП), а позов ОСОБА_1 – підлягає задоволенню. 
У позовній заяві позивачем не порушувалось питання щодо розподілу судових витрат, а тому це питання судом не вирішувалось.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73–79, 139, 159, 205, 211, 217, 227–228, 241–246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ференця Олександра Євгеновича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.
Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 № 17 від 12 січня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, – скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення складене в повному обсязі 18 лютого 2026 року.
Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя         А. В. Шалагінова