Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/5387/25
Провадження № 2/332/523/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання: Дубачовій А.А.,
за участю:
позивача:      ОСОБА_1 ,
представника позивача:  адвоката Новікова І.О.,
представника відповідача:   Салати Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Новіков Ігор Олександрович, до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Новіков Ігор Олександрович, звернулась до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 1999 року зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Ця квартира є трикімнатною. Квартира неприватизована. Відповідальним квартиронаймачем є позивач. Окрім неї ніхто в квартирі не зареєстрований та не проживає.
Позивач звернулась до КП «Запоріжремсервіс» із заявою про приватизацію, отримала всі необхідні документи. Після збору всіх документів вона звернулась до відповідача із заявою про приватизацію вказаного житла, однак їй було відмовлено оскільки відсутня довідка про реєстрацію місця проживання позивача в період з 01.01.1993 по 15.06.1999.
Оскільки в позасудовому порядку позивач не може вирішити питання щодо приватизації житлового приміщення, вона просить суд зобов`язати відповідача прийняти пакет документів та провести приватизацію вказаної квартири за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період проживання з 01.01.1993 по 15.06.1999.
В судовому засіданні позивач та її представник – адвокат Новіков І.О., позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача – Салата Н.П., в судовому засіданні залишила вирішення долі позовних вимог на розсуд суду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , 25.12.1991, зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорта (а.с. 5-6), копією витягу з реєстру територіальної громади від 02.09.2025 (а.с. 8), копією договору найму житлового приміщення від 18.02.2025 (а.с. 9-10).
Ця квартира є трикімнатною, загальна площа становить 57,44 м2, житлова площа – 42,3 м2 (а.с. 20-26).
Квартира неприватизована. Відповідальним квартиронаймачем є позивач ОСОБА_1 .
Позивач звернулась до КП «Запоріжремсервіс» із заявою про приватизацію, отримала всі необхідні документи.
Після збору всіх документів позивач звернулась до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про приватизацію вказаного житла, однак листом начальника відділу житлово-комунального господарства та благоустрою № Б-910-3-1162 від 01.09.2025 документи позивачеві були повернуті через те, що серед доданих до звернення про приватизацію документів була відсутні довідка про реєстрацію її місця проживання в період з 01.01.1993 по 15.06.1999 (а.с. 27).
Згідно довідки AT «Ощадбанк» № 107.40/0357-05/304 від 25.03.2025, ОСОБА_1 , 25.12.1991, не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13). Дані з використання житлового чека відсутні.
Разом з цим, згідно відповідей з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, інформація щодо позивача, як малолітньої дитини, не значиться в картках її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18-19).
Згідно копії ордера № 1579, він виданий 25.08.1971 на кв. АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 (дідусь позивача), склад сім`ї: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_6 (син) (а.с. 14).
Згідно медичної документації, позивач спостерігалась з 13.02.1992 в КУ «ЦКЛ № 4 Заводського району» м. Запоріжжя (а.с. 32).
Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , батьки позивача, які були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384-385 КК України, повідомили суду, що позивач ОСОБА_1 з дня свого народження і по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 і вона не приймала участі у приватизації житла за будь-якою іншою адресою.
Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 (надалі – Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Відповідно до п. 20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).
Згідно з приписами ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (надалі – Закон) (в редакції від 25.07.2018, що є чинним на день звернення позивачем до суду та станом на день ухвалення даного рішення), органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно ст. 1 Закону, приватизація державного житлового фонду – це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону).
Відповідно до ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 Закону).
Згідно ч. 4 ст. 5 Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
З урахуванням досліджених доказів по справі, суд визнає доводи, викладені у позовній заяві, законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), від імені якої діє адвокат Новіков Ігор Олександрович, до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, буд. 56, ЄДРПОУ 37573534) про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти пакет документів та провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання на ім`я ОСОБА_1 в період проживання з 01.01.1993 по 15.06.1999.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повний текст рішення складений 09.03.2026.

Суддя          О.С. Яцун