ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №380/3626/25 пров. №А/857/41088/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року (головуюча суддя: Андрусів У.Б., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів,-
встановив:
ОСОБА_1 , 24.02.2025 звернувся з позовом до суду в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.10.2024 № 671ос «Про особовий склад» та наказ Головного управління національної поліції у Львівській області від 10.10.2024 № 4108; визнати протиправними та скасувати накази Головного управління національної поліції у Львівській області від 14.08.2024 № 487 о/с про переміщення; від 17.06.2024 № 61 о/с дск про відрядження; від 08.10.2024 № 140 о/с дск про встановлення терміну відрядження; від 20.08.2024 № 109 о/с дск про відрядження; від 01.10.2024 № 135 о/с дск про встановлення терміну відрядження.
Обґрунтовує позов тим, що частиною 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту). Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги. Стверджує, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. На переконання позивача, жодних порушень у ході несення служби не допускав, що об`єктивно виключало можливість встановлення будь-яких фактичних даних та доказів про порушення посадових обов`язків та беззаперечно свідчить про відсутність підстав для постановлення оскаржуваних наказів щодо стягнень та дисциплінарної відповідальності. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження» в частині відрядження ОСОБА_1 з 21.08.2024 до особливого розпорядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 10.10.2024 № 4108 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУ НП у Львівській області», яким до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 «Про особовий склад», яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, звільнено зі служби з поліції з 14.10.2024 відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області з 15.10.2024. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернуто до негайного виконання. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на те, що на виконання вимог абзацу 2 частини 8 статті 65 Закону № 580-VIII поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Наказом ГУНП у Львівській області № 487 о/с від 14.08.2024 відповідно до ч. 4 ст. 68 та пп. 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора роти № 2 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, з 15 серпня 2024 року.
У подальшому, наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск позивача відряджено з 21.08.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, для участі у підготовці з виконання бойових (стрілецький) завдань під час воєнного стану.
Відповідач вказує, що проведеним службовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_1 проявив безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків у зв`язку з невиходом на службу, у зв`язку з чим допустив грубе порушення службової дисципліни, яке полягає у безпідставній відсутності на службі. Стверджує, що такими своїми діями інспектор роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 грубо порушив службову дисципліну, зокрема вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023 та п. 1 та п. 3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 № 3343. Отже, оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. 
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , лейтенант поліції, перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області.
Згідно доповідної записки начальника Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області полковника ОСОБА_2 від 13.06.2024, яка подана на ім`я начальника ГУНП у Львівській області Шляховського О., у батальйон поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області запропоновано для призначення, зокрема лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області, який у період з січня по березень 2024 року приймав участь в складі зведеного загону ГУНП у Львівській області у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Проявляє самостійність і рішучість, у складній обстановці швидко і правильно приймає рішення, проявляє волю і наполегливість в їх реалізації. Бере на себе відповідальність за вирішення питань. Вирізняється принциповістю, вмінням рахуватися з іншими думками і робити відповідні висновки. У стройовому відношенні підготовлений. Матеріальну частину вогнепальної зброї, правила та порядок застосування знає. На зауваження керівництва реагує правильно та робить належні висновки. Старанний, вміє підкорятися встановленому порядку і слідувати певним інструкціям. Емоційно стійкий.
Наказом ГУНП у Львівській області від 17.06.2024 № 61 о/с дск, ОСОБА_1 відряджений з 18.06.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, для участі у підготовці з виконання бойових (стрілецький) завдань під час воєнного стану.
ОСОБА_1 , з 15.08.2024 переміщено на посаду інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 14.08.2024 № 487 о/с з.
Наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск позивача відряджено з 21.08.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, для участі у підготовці з виконання бойових (стрілецький) завдань під час воєнного стану.
Відповідно до п. 3 наказу ГУНП у Львівській області від 01.10.2024 № 135 о/с дск «Про встановлення терміну відрядження» ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув 21.08.2024 у відрядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск.
Згідно з п. 24 наказу ГУНП у Львівській області від 08.10.2024 № 140 о/с дск «Про встановлення терміну відрядження» лейтенант поліції ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув 18.06.2024 у відрядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 17.06.2024 № 61 о/с дск. 
До ГУНП у Львівській області надійшов рапорт командира БПОП «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області щодо можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників вказаного підрозділу, а саме: інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який згідно рапорту (№ РП-268 від 05.09.2024) командира батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) полковника поліції ОСОБА_3 04.09.2024 був відсутній на службі з невідомих причин. Водночас ОСОБА_1 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 10.09.2024, 11.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024, 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024 та 03.10.2024 був відсутній на службі з невідомих причин та не виходив на зв`язок з керівництвом батальйону.
Наказом ГУНП у Львівській області від 19.09.2024 № 3676 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.
Начальником ГУНП у Львівській області 03.10.2024 затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.
Наказом ГУНП у Львівській області № 4108 від 10.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023 та п. 1 та п.3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 № 3343, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосовано до інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення звільнення із служби в поліції. 
Наказом ГУНП у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 14 жовтня 2024 року.
Позивач не погоджується із вищевказаними наказами, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з приводу якого було призначено службове розслідування, а тому наказ ГУНП у Львівській області № 4108 від 10.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУ НП у Львівській області», яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення звільнення зі служби, підлягає скасуванню.
Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання протиправним та скасування акта індивідуальної дії (наказу про звільнення) має наслідком його недійсність з моменту прийняття. Тобто такий акт індивідуальної дії від моменту прийняття не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його скасуванням. Отже, встановлення судом факту незаконного звільнення поліцейського і, як наслідок, поновлення його на службі, є нерозривними складовими одного процесу із захисту порушеного права, що співпадають у часі.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII), у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно ст. 11 Дисциплінарний статут, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.
Згідно із ч. 5 ст. 26 Дисциплінарного статуту за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Положення ч. 6 ст. 26 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.
Аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що обставини, причини та умови, що зумовили вчинення дисциплінарного проступку, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.09.2022 у справі № 420/4977/20, від 25.11.2022 у справі № 600/1167/22-а, від 23.10.2024 у справі № 380/8781/22.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відсутність позивача на службі з 04.09.2024 до 03.10.2024 та невиконання наказу ГУНП у Львівській області № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження» було визнано відповідачем як грубе порушенням службової дисципліни та стало підставою для накладення дисциплінарного стягнення до позивача, що сторонами не заперечується.
Натомість, позивач, обґрунтовуючи відсутність на службі у період з 04.09.2024 до 03.10.2024, покликається на те, що з наказом ГУНП у Львівській області № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження» його не ознайомлено.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск позивача відряджено з 21.08.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, для участі у підготовці з виконання бойових (стрілецький) завдань під час воєнного стану.
Так, згідно з Наказом МВС України від 27.07.2012 за № 650 «Про затвердження Інструкції з оформлення документів у системі МВС України» наказ є основним розпорядчим документом, який видає керівник підприємства, установи, організації на основі єдиноначальності і який містить індивідуальні приписи або правові норми з питань внутрішньо організаційної діяльності, адресовані підпорядкованим органам і працівникам.
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.
Згідно зі ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати.
Проаналізувавши наведені вище правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що поліцейський зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно виконувати отриманий від безпосереднього чи від прямого керівника наказ.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що можливість неухильно та у визначений строк точно виконати отриманий наказ, безпосередньо пов`язаний з ознайомленням з цим наказом особою, якій він адресований.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваний наказ ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с містить гриф «дск» (для службового користування).
Кабінетом Міністрів України постановою від 19 жовтня 2016 р. № 736 затверджено Типову інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» (далі - Інструкція № 736).
Ця Інструкція визначає єдині вимоги до ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації (далі - документи), що містять службову інформацію, зібрану під час провадження оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, діяльності у сфері оборони держави, та іншу службову інформацію (далі - службова інформація), в органах державної влади, інших державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим (далі - установи) (п. 1 Інструкції № 736).
Працівники, яким доручено опрацьовувати документ, що містить службову інформацію, визначаються керівником установи, його заступниками, керівниками структурних підрозділів у резолюції до такого документа (п. 5 Інструкції № 736)
Служба діловодства ознайомлює працівників структурних підрозділів, а також членів зазначених у пункті 5 цієї Інструкції органів з інструкцією установи про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію (далі - інструкція установи), під розпис (п. 7 Інструкції № 736).
Відповідно до п. 11 Інструкції № 736, забороняється використовувати для передачі службової інформації відкриті канали зв`язку.
Аналіз наведеної вище інструкції надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що оскільки забороняється використовувати для передачі службової інформації відкриті канали зв`язку (лінії зв`язку, що використовуються для передачі інформації загального користування, доступ до яких (перехоплення сигналу) не захищений технічними чи криптографічними засобами), а тому ознайомлювати з документи, які містять службову інформацію, осіб яких стосується така інформація повинно здійснювати під особистий підпис.
Тобто, іншого способу ознайомлення позивача, з оскаржуваним наказом, окрім як під особистий підпис, Інструкція № 736 не передбачає.
Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що доказів того, що ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлено з оскаржуваним наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск, про відрядження з 21.08.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця», відповідачем не надано, не здобуто такі і судом апеляційної інстанції.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач після винесення наказу від 20.08.2024 № 109 о/с (з 21.08.2024 по 03.09.2024) перебував на службі, оскільки отримав за цей період грошове забезпечення, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 № 117/75 від 11.08.2025 (а. с. 127). 
Натомість, відповідачем не наведено обґрунтувань чому позивача в цей період не було ознайомлено з оскаржуваним наказом, для його належного виконання в подальшому позивачем.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що особливості направлення у службові відрядження поліцейських структурних підрозділів апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції та головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, у тому числі їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень поліції), а також підприємств, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі органи (підрозділи) поліції), у межах України, визначені Інструкцією про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 за № 672 (далі - Інструкція № 672, в редакції від 17.07.2020, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За приписами п. 2 розділу І Інструкції № 672, службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції № 672 одним із основних завдань службових відряджень є, серед іншого, навчання працівників органів (підрозділів) поліції.
Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції № 672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).
У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.
Зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу.
Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції № 672 визначено, що строк відрядження поліцейських, направлених на навчання в системі перепідготовки, удосконалення, підвищення кваліфікації кадрів, не повинен перевищувати строку такого навчання.
Також п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 672 передбачено, що поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи «Відрядження» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - картка АІС «Відрядження») (додаток 1), які оформлюються відрядженою особою.
Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження.
На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер.
Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що всупереч п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 672 відповідачем не видано ОСОБА_1 посвідчення про службове відрядження, що, у свою чергу, свідчить про недотримання відповідачем вимог Інструкції № 672.
Отже, за встановлених обставин справи, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивача не ознайомлено з оскаржуваним наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск та не видано посвідчення про службове відрядження, а тому наказ ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження» в частині відрядження ОСОБА_1 з 21.08.2024 до особливого розпорядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, оскільки за результатами розгляду справи встановлено протиправність та необхідність скасування наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що наказ ГУНП у Львівській області № 4108 від 10.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУ НП у Львівській області», яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення звільнення зі служби та наказ ГУНП у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 «Про особовий склад», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції, також підлягають скасування, оскільки є похідними від правомірності прийняття наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск
Крім цього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки визнання протиправним та скасування наказу про звільнення має наслідком його недійсність з моменту прийняття, тобто такий акт індивідуальної дії від моменту прийняття не породжує жодних правових наслідків, а тому для захисту порушеного права позивача, якого незаконного звільнено, необхідно поновити на службі.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі № 380/3626/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська