Справа № 686/11316/25
Провадження № 2/686/2186/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Чевилюк З.А.,
з участю секретаря судового засідання Томашівської А.Т.
за участі представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , АТ «УкрСиббанк», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання права власності, зняття арешту,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до ОСОБА_4 , АТ «УкрСиббанк», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання права власності, зняття арешту. Просила визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу ВРХ 594124, що зареєстрований в реєстрі за №8207, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що було накладено в процесі примусового виконання виконавчого провадження 70591943від 20.12.2022 року.
31.08.2012 відповідно до договору купівлі-продажу ВРХ 594124, що зареєстрований в реєстрі за №8207, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., ОСОБА_4 - Відповідачем 1, на користь ОСОБА_5 - Позивачу, було відчужено (продано) квартиру АДРЕСА_1 . 
Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.11.2021 по справі №686/10868/20, що залишено в силі (без змін) постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.02.2022 та постановою Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2023, у задоволенні позовних, вимог АТ «УкрСиббанк» » Відповідача 2, до приватного нотаріуса Оксанюк А.А. та ОСОБА_4 - Відповідача 1, щодо визнання дій приватного нотаріуса протиправними та скасування записів про вилучення обтяження накладеного на відчужувану квартиру АДРЕСА_1 , відмовлено. 
Таким чином, відсутні будь-які підстави стверджувати, що дії приватного нотаріуса щодо оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу є протиправними та в подальшому можуть потягнути визнання даного договору відчуження недійсним.
Отже, набуття права власності позивачем на вказану квартиру є законним.
Інших позовів Відповідач 2, які б стосувалися предмету відчуження чи прав на нього, не подавав. Жодного судового рішення винесено не було.
Зважаючи на вищевикладене, на даний час у ОСОБА_6 виникла необхідність у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Раніше, реєстрація проведена не була. Вказана потреба виникла у зв`язку у необхідності державної реєстрації договору купівлі-продажу ВРХ 594124, що зареєстрований в реєстрі за №8207, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А.
Згідно Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 01.04.2025 №78131083, заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, яке було відчужено. 
Зважаючи на те, що фактично квартира 
АДРЕСА_1 , належить на праві власності - ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_4 володіє нею лише згідно даних державного реєстру прав на нерухоме майно (оскільки реєстрація за ОСОБА_3 здійснена не була), а арешт накладений на все майно ОСОБА_4 , підстави для подальшого перебування вказаної квартири під арештом на даний момент відсутні.
Згідно відповіді від 11.04.2025 №02-01/3944 повідомлено, що у приватного виконавця на виконанні перебуває виконавчий лист №686/23629/14 від 30.06.2022, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11283371000 від 16.01.2008 в сумі 207878,42 дол. США. Арешт накладений на вказану квартиру у зв`язку із тим, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно, дана квартира перебуває у власності ОСОБА_4 . Зважаючи на вищевикладене, у знятті арешту - відмовлено. 
Таким чином, для позивача склалася ситуація, в якій вона не може зняти арешт з квартири, яка належить їй за договором купівлі-продажу, що є дійсним (чинним), адже дані державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно вказують на те, що квартира належить ОСОБА_4 , щоб в подальшому зареєструвати за собою право власності. При цьому, зареєструвати за собою право власності на квартиру, щоб в подальшому, в позасудовому порядку зняти з неї арешт, позивач також не може, через перебування вказаного майна під арештом.
Неможливість досудового врегулювання спору зумовила звернення позивача до суду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволені. Банк подав письмовий відзив, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача АТ «УКРСИББАНК» зауважив про існування непогашеної заборгованості ОСОБА_4 перед банком, протизаконність зняття заборони відчуження з іпотечного майна: квартири АДРЕСА_1 , неправомірність дій нотаріуса Оксанюк А.А. у звязку із цим. Підстави для зняття арешту відсутні. Правовідносини укладення договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без згоди іпотекодержателя є такими, що порушують вимоги ст.12 Закону України «Про іпотеку», а саме спірний правочин оцінюється як нікчемний. Просили застосувати строк позовної давності до спірних відносин та відмовити у задоволені позову.Позивач в особі представника подав письмову відповідь на відзив, де зауважила про відсутність позовів про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Заперечила можливість застосування строку позовної давності з огляду на те, що позивач ознайомилася з рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 01.04.2025 року №78131083 та відповідю приватного виконавця щодо відмови у знятті арешту на спірну квартиру11.04.2025 року, після чого звернулась до суду. Отже порушення строку позовної давності немає.Права банку не порушені діями позивача, оскільки остання діяла добросовісно, а банк отримав відшкодування збитків внаслідок дій свого представника ОСОБА_7 , пред`явивши відповідні позови до суду. Інші учасники повідомлялись про час та дату судового засідання, проте не з`явилися до суду та не забезпечили явки представників, що не обмежує суд у праві розглянути справу за їх відсутності.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.
31.08.2012 відповідно до договору купівлі-продажу ВРХ 594124, що зареєстрований в реєстрі за №8207, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., ОСОБА_4 - Відповідачем 1, на користь ОСОБА_5 - Позивачу, було відчужено (продано) квартиру АДРЕСА_1 . 
Згідно Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 01.04.2025 №78131083, заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, яке було відчужено. 
Зважаючи на те, що фактично квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності - ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_4 володіє нею лише згідно даних державного реєстру прав на нерухоме майно (оскільки реєстрація за ОСОБА_3 здійснена не була), а арешт накладений на все майно ОСОБА_4 , підстави для подальшого перебування вказаної квартири під арештом на даний момент відсутні.
Згідно відповіді від 11.04.2025 №02-01/3944 повідомлено, що у приватного виконавця на виконанні перебуває виконавчий лист №686/23629/14 від 30.06.2022, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11283371000 від 16.01.2008 в сумі 207878,42 дол. США. Арешт накладений на вказану квартиру у зв`язку із тим, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно, дана квартира перебуває у власності ОСОБА_4 . Зважаючи на вищевикладене, у знятті арешту - відмовлено. 
Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.11.2021 по справі №686/10868/20, що набрало законної сили після перегляду відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 02.02.2022 та постанови Верховного суд від 1.03.2023, у задоволені позивача АТ «Укрсиббанк до приватного нотаріуса Оксанюк А.А., ОСОБА_4 щодо визнання дій приватного нотаріуса протиправними та скасування записів про вилучення обтяження накладеного на відчужувану квартиру АДРЕСА_1 , відмовлено. Зауважено, що дії ОСОБА_7 є діями уповноваженого працівника банку, тому вилучення нотаріусом з реєстру відомостей про обтяження спірної квартири іпотекою відбулося правомірно. Недобросовісність працівника одного учасника цивільних відносин не повинна покладати негативні наслідки на інших учасників відносин, недобросовісність яких не доведена.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17, на яку посилався суд апеляційної інстанції, зазначено, що: виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема на підставі судового рішення, не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Виходячи з обставин справи, що переглядається, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення дій приватного нотаріуса та підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки.(Постанова ВС від 1.03.2023 року, справа №686/10868/20).
Обставини встановлені рішенням суду, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи(ч.4 ст.82 ЦПК).
На час розгляду справи судом відсутні рішення суду про визнання права АТ «УКРСИББАНК» як іпотекодержателя на квартиру; договір купівлі-продажу квартири не визнано недійсним.
В ході судового розгляду банк не довів суду недобросовісність дій, в тому числі і позивача, щодо набуття права власності на спірну квартиру.
Будучи добросовісним набувачем, позивач правомірно має право пред`являти вимоги за даним позовом для узаконення права на житло та реалізації прав власника, що передбачені законом.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.
Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Передумовою для застосування ст.392 ЦКУкраїниє відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. 
Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.
При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця. Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс16 та постанові Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 18 лютого 2016 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 
Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту (ст.334 ЦК в редакції станом на дату укладення договору).
Виходячи із змісту ст.261 ЦК, враховуючи ознайомлення позивача з рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 01.04.2025 року №78131083 та відповіддю приватного виконавця щодо відмови у знятті арешту на спірну квартиру11.04.2025 року, набуття права власності у порядку встановленому законом позивачем, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.
Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та доведені зібраними у справі доказами.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу ВРХ 594124, що зареєстрований в реєстрі за №8207, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що було накладено в процесі примусового виконання виконавчого провадження 70591943від 20.12.2022 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги. 
Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідачі: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 
АТ «Укрсиббанк», м.Київ, вул.Андріївська 2/12, код 09807750.
Треті особи:Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, м.Хмельницький, вул.Грушевського 87, каб.406.
Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, м.Хмельницький, вул.Пилипчука3.
Повний текст рішення виготовлено 5 березня 2026 року.

Суддя З.А.Чевилюк