ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року	Львів	Справа № 602/1236/25 пров. № А/857/11080/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Кузьмича С.М., Курильця А.Р.,
за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львів апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2026 року, головуючий суддя – Наумчук В.А., ухвалене о 11:35 год. у м. Ланівці, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУНП в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову ЕГА №1921338 по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2025 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він дійсно 19.11.2025 року телефонував на лінію 102, однак таке звернення було зумовлене об`єктивними обставинами та не мало на меті здійснення завідомо неправдивого виклику поліції. Під час нарахування пенсійних коштів на пенсійну банківську картку позивач виявив нестачу коштів у сумі близько 3000 грн. У зв`язку з поширеністю випадків шахрайських дій, у т.ч. щодо осіб похилого віку та пенсіонерів, позивач обґрунтовано припустив можливість вчинення щодо нього шахрайства. З цієї причини він звернувся на лінію 102, однак не з метою виклику поліції для реагування, а з метою повідомлення про виявлену нестачу коштів та отримання захисту і роз`яснень від правоохоронних органів. ОСОБА_1 не усвідомлював, що його звернення може бути розцінене як завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки діяв добросовісно, керуючись необхідністю захисту своїх майнових прав та особистої безпеки. У його діях відсутній умисел, який є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2026 року адміністративний позов задоволено; постанову ЕГА №1921338 по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн – скасовано; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП – закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУНП в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що 19.11.2025 року ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції, повідомивши про подію, якої насправді не було, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Факт здійсненого позивачем правопорушення підтверджується матеріалами справи, які долучені до відзиву, а саме аудіозаписом повідомлення ОСОБА_1 . Поліцейським, яким виявлено дане порушення, зроблено правильний висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19 листопада 2025 року інспектором ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Модною І.В. була складена постанова ЕГА № 1921338 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (далі у тексті – оскаржувана постанова або спірна постанова).
В оскарженій постанові зазначено, що 19.11.2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою Тернопільська область, Кременецький район, вул. Набережна, 5, здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме працівників поліції, повідомив про подію, якої насправді не було.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що доказів того, що позивач вчинив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомив про подію, якої не було, у постанові не наведено.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне. 
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Як встановлено статті 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із змісту вказаної норми видно, що об`єктивна сторона складу вказаного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику спеціальних служб (в розглядуваному випадку – поліції); формою вини такого порушення є прямий умисел.
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Аналіз викладеного порушення у спірній постанові вказує на те, що позивачу інкримінується виклик поліції за допомогою телефонної лінії «102» та повідомлення про нестачу коштів на пенсійній карті.
Представником відповідача долучено аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_1 з оператором лінії «102», з якого встановлено, що ОСОБА_1 зателефонував на лінію «102» та розповів оператору про те, що приблизно 20 хв тому у телефонній розмові представник Ощадбанку повідомила йому суму пенсії, зарахованої на його банківську картку. Однак, коли він перевірив баланс по цій картці, то виявив, що сума коштів на цій картці на 3000 грн менше, ніж та, яку озвучила йому представник банку. Також зазначив, що нещодавно приїхав до м. Ланівці і наразі перебуває у будинку престарілих. Оператор лінії «102», з`ясувавши номер банківської картки у ОСОБА_1 , сказала йому, щоб він очікував дзвінка від працівників поліції. На цьому розмова завершилася.
У відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта про те, що на номер «102» особи звертаються лише в ситуаціях, коли необхідна невідкладна допомога працівників поліції, або ж коли щодо особи вчинено кримінальне правопорушення, оскільки до повноважень Поліції входить, зокрема, реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Крім цього, відповідно до п. 2 Розділу ІV Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України, отримавши телефоном повідомлення про правопорушення або подію (електронне повідомлення про правопорушення або подію через систему ІПНП), оперативний черговий ТВП зобов`язаний, зокрема, за погодженням з диспетчером направити на місце вчинення правопорушення або події наряд поліції, окремих працівників, а у разі вчинення кримінального правопорушення – СОГ.
Таким чином, отримавши повідомлення про події на лінію «102» відповідач на власний розсуд приймає рішення про необхідність направлення наряд поліції на місце події.
Аналізуючи наведене вище, оскільки інформація, повідомлена позивачем на лінію «102», в ході виїзду наряду поліції підтвердилась, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення щодо завідомо неправдивого виклику поліції, а відповідач в межах своїх повноважень виконував покладені на нього обов`язки щодо реагування на таке повідомлення.
Колегія суддів також бере до уваги той факт, що позивач з 17.11.2025 року перебував у закладі для людей похилого віку (будинку престарілих). Про цю обставину він повідомив у телефонній розмові оператора лінії «102». 
ОСОБА_1 , в силу свого похилого віку (74 роки), стану здоров`я, та будучи значною мірою дезорієнтованим складними життєвими обставинами, у яких він перебуває, міг забути, яку саме суму коштів він зняв напередодні зі своєї картки, та добросовісно помилитися щодо балансу на його пенсійній картці.
Відтак, помилка щодо суми коштів на його пенсійній картці не може свідчити про наявність умислу на вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому, колегія суддів виходить з вимог ст. 10 КУпАП, відповідно до якої адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Також, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст. 33 КУпАП).
Таким чином, аналізуючи все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суть адміністративного правопорушення, що передбачена ст. 183 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, не ґрунтується на фактичних даних, що в сукупності є підставою для скасування оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2026 року у справі №602/1236/25 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	

Повний текст постанови складено 26.03.2026 року.