Справа № 560/18332/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

25 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Хмельницької митниці, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000153/2 від 23.07.2025 р.; 
2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000411 від 23.07.2025 р.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що митним органом не доведено наявності обґрунтованих підстав для невизнання заявленої митної вартості за основним методом - за ціною договору, оскільки позивачем подано повний пакет документів, передбачених статтею 53 МК України, які підтверджують фактичну ціну товару та всі складові митної вартості. Подані документи не містили розбіжностей у числових значеннях, не мали ознак підробки та дозволяли перевірити правильність розрахунку митної вартості. Посилання відповідача на нижчий рівень митної вартості подібних товарів за іншими митними деклараціями не є передбаченою законом підставою для коригування, оскільки різниця у вартості сама по собі не свідчить про її недостовірність та не може підміняти собою доказування конкретних порушень з боку декларанта. Зазначає, що рішення не містить аналізу ідентичності товарів, комерційних умов, обсягів поставки чи здійснення необхідних коригувань. Витребування додаткових документів здійснено формально, без конкретизації складових митної вартості, які потребують підтвердження, що суперечить вимогам статей 53-55 МК України. Митний орган не обґрунтував, яким саме чином зазначені ним зауваження впливають на числове значення митної вартості, та не навів належного розрахунку скоригованої вартості. Таким чином, відповідач безпідставно відмовив у митному оформленні за заявленою митною вартістю та неправомірно застосував резервний метод, не дотримавшись послідовності застосування методів визначення митної вартості та не довів неможливість застосування основного методу. За таких обставин представник позивача вважає, що спірні рішення є необґрунтованими, прийнятими з перевищенням повноважень та такими, що порушують права позивача, у зв`язку із чим підлягають скасуванню в судовому порядку.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та надати відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що рішення про коригування митної вартості від 23.07.2025 №UA400000/2025/000153/2 та картка відмови №UA400040/2025/000411 прийняті правомірно та відповідно до вимог Митного кодексу України.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості товарів, зокрема:
- заявлений рівень митної вартості був суттєво нижчим за мінімальний рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено;
- у поданих документах виявлено розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості;
- не подано передбачені контрактом та статтею 53 МКУ документи (зокрема проформу-інвойс, копію митної декларації країни відправлення, документи щодо вартості перевезення, експедиційної винагороди, страхування, банківські платіжні документи);
- документи не містять підтвердження всіх числових значень складових митної вартості відповідно до частини 10 статті 58 МКУ;
- наявні невідповідності у транспортних документах (датування заявки на перевезення після коносамента, розбіжності у вартості транспортування).
Інформація з ЄАІС Держмитслужби була використана не як підстава для автоматичного коригування, а як джерело виникнення сумнівів та для порівняльного аналізу, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду.
Представник відповідача вказує, що позивач, незважаючи на письмову вимогу митного органу, додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості не надав та виявлені розбіжності не спростував.
За таких обставин вважає, що митний орган мав правові підстави відмовити у митному оформленні за заявленою митною вартістю та визначити митну вартість за резервним методом (стаття 64 МКУ). Рішення про коригування митної вартості відповідає вимогам статті 55 МКУ, містить обґрунтування причин невизнання заявленої вартості, джерела інформації, розрахунок скоригованої вартості та роз`яснення прав декларанта. Картка відмови є похідним процесуальним документом та оформлена відповідно до вимог законодавства.
У зв`язку із викладеним відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.
Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
22.07.2025 товариством з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» подано до Хмельницької митниці електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №25UA400040017236U1 з метою митного оформлення товарів походженням з КНР (повітряний пластилін, органайзери для канцелярії, пояс підтримуючий, парасолі, пальники газові, велосипедні замки, конструктори, набори для творчості та іграшки з пластмаси торговельної марки BoAMAW виробництва NingBo AMA Weaving CO., LTD.) за контрактом купівлі-продажу №30/04/25-1 від 30.04.2025, укладеним із компанією NINGBO AMA INDUSTRY TRADE CO., LTD. 
Митна вартість товарів визначена декларантом за основним методом – за ціною договору відповідно до статті 58 Митний кодекс України (далі – МК України) – у розмірі 956 143,87 грн, з яких: – 774 614,89 грн – вартість товару відповідно до інвойсу №2520 від 30.04.2025 (18 522,86 дол. США * 41,8194 грн/дол.); – 181 529,00 грн – вартість транспортних витрат до митної території України відповідно до довідки про транспортні витрати №469144 від 18.07.2025. 
До митного оформлення позивачем подано документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, а саме: 
– контракт №30/04/25-1 від 30.04.2025; 
– інвойс №2520 від 30.04.2025; 
– декларацію про походження товару №2520 від 05.05.2025;
– коносамент HYSF2025050893 від 12.05.2025; 
– договір транспортно-експедиторського обслуговування №05/05 від 05.05.2025 з ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ»; 
– заявку №7 від 18.07.2025; 
– довідку про транспортні витрати №469144 від 18.07.2025; 
– автотранспортну накладну (CMR) №469144 від 18.07.2025; 
– протокол узгодження розбіжностей від 05.05.2025; 
– довіреність від 01.05.2025.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що заявлений рівень митної вартості окремих товарних позицій (№1, 2, 5, 6, 9, 12, 15, 16, 17, 18) є нижчим за мінімальний рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких раніше здійснювалося іншими митницями, що підтверджується витягами з ЄАІС Держмитслужби. У зв`язку з цим автоматизованою системою управління ризиками згенеровано ризик за напрямком контролю правильності визначення митної вартості (код 105-2).
Митний орган, посилаючись на частину третю статті 53 та частину шосту статті 54 МК України, направив декларанту вимогу про надання додаткових документів, зокрема проформи-інвойсу, замовлення, копії митної декларації країни відправлення, рахунків та банківських платіжних документів щодо транспортних витрат, а також документів, що підтверджують складові митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України. Декларант повідомив про відсутність інших додаткових документів.
Крім того, митницею зазначено про наявність розбіжностей у поданих документах, а саме: різницю між сумою транспортних витрат у довідці та заявці на перевезення, датування заявки на перевезення пізніше дати коносамента, розбіжності щодо зазначення виробника окремих товарів, а також відсутність документального підтвердження окремих складових митної вартості (експедиційної винагороди, страхування, комісійних платежів).
За результатами проведених консультацій митний орган дійшов висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та 23.07.2025 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA400000/2025/000153/2 із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України. 
Як джерело інформації використано митні декларації інших імпортерів: №25UA209170048435U5 від 05.06.2025 (1,62 дол. США/кг), №25UA205180006569U8 від 16.05.2025 (2,3221 дол. США/кг), №25UA500500016204U1 від 21.05.2025 (11,17 дол. США/кг), №25UA500500017192U0 від 29.05.2025 (3,32 дол. США/кг), №25UA400040005245U8 від 11.03.2025 (3,5264 дол. США/кг), №25UA204060004214U0 від 21.05.2025 (4,07 дол. США/кг), №25UA400040017090U0 від 21.07.2025 (5,51 дол. США/кг), №25UA500490001440U6 від 12.06.2025 (5,51 дол. США/кг), №25UA500490001445U1 від 12.06.2025 (5,51 дол. США/кг), №25UA209150005080U0 від 12.05.2025 (5,51 дол. США/кг).
У зв`язку з прийняттям зазначеного рішення митним органом оформлено картку відмови в митному оформленні №UA400040/2025/000411 від 23.07.2025 із роз`ясненням права декларанта на випуск товару за умови сплати митних платежів згідно з визначеною митницею вартістю або із наданням гарантій та з правом оскарження прийнятого рішення.
Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Суд, вирішуючи спір, виходить із принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України, та положень статті 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Зазначений конституційний припис конкретизований у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка вимагає від адміністративного суду перевіряти, чи прийняте рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, а також чи є воно обґрунтованим та пропорційним.
Правові засади визначення митної вартості товарів встановлені Митним кодексом України.
Частиною другою статті 2 Митного кодексу України встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів, відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Приписами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до положень частин першої, другої, третьої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та / або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів, згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України, здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, виникає за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Встановивши відсутність достатніх відомостей, які підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Таким чином, саме на митний орган покладається обов`язок довести наявність обґрунтованих сумнівів щодо повноти або достовірності відомостей, які впливають на числове значення митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі №21-498а15 та Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.
Судом встановлено, що позивачем разом із митною декларацією №25UA400040017236U1 подано контракт №30/04/25-1 від 30.04.2025, інвойс №2520 від 30.04.2025 на суму 18 522,86 дол. США, коносамент HYSF2025050893 від 12.05.2025, договір транспортно-експедиторського обслуговування №05/05 від 05.05.2025, заявку №7 від 18.07.2025, довідку про транспортні витрати №469144 від 18.07.2025, CMR №469144 від 18.07.2025 та інші документи. Митна вартість визначена з урахуванням ціни інвойсу та транспортних витрат у сумі 181 529,00 грн, що відповідає вимогам частини десятої статті 58 МК України щодо включення витрат на транспортування до місця ввезення.
Стосовно підстави коригування - невідповідності рівня митної вартості «мінімальному рівню» за даними ЄАІС, суд зазначає, що МК України не містить поняття «мінімальний рівень митної вартості» та не передбачає можливості коригування виключно на підставі статистичної інформації. 
Верховний Суд у постанові від 15.02.2022 у справі №520/10486/19 зазначив, що різниця між задекларованою вартістю та довідковими даними інформаційних баз не є достатньою підставою для відмови у застосуванні методу за ціною договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №380/14436/21, від 12.03.2024 у справі №640/11779/22 та від 22.05.2024 у справі №420/10972/23, де підкреслено, що дані ЄАІС мають виключно допоміжний характер і не можуть підміняти собою належні докази недостовірності вартості операції.
Щодо ненадання проформи-інвойсу, замовлення, копії митної декларації країни відправлення та банківських платіжних документів за фрахт, суд зазначає, що частина друга статті 53 МК України не відносить зазначені документи до обов`язкових для підтвердження митної вартості, якщо подані контракт, інвойс і транспортні документи містять усі необхідні числові значення. 
Верховний Суд у постанові від 18.10.2022 у справі №826/12116/18 вказав, що неподання документів, не передбачених статтею 53 МК України, не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості.
Щодо розбіжності між довідкою про транспортні витрати №469144 від 18.07.2025 та заявкою №7 від 18.07.2025, суд встановив, що митний орган не навів жодного розрахунку, який би свідчив про неповне включення витрат до митної вартості або їх недостовірність. Частина дев`ята статті 58 МК України передбачає, що розрахунки мають ґрунтуватися на об`єктивних і документально підтверджених даних. Разом з тим, відповідач не довів, що задекларована сума 181 529,00 грн є неправдивою чи неповною.
Стосовно посилання на те, що заявка на перевезення датована пізніше, ніж коносамент, суд зазначає, що така обставина не впливає на фактичну вартість транспортування та не свідчить про недостовірність ціни товару. Відповідачем не встановлено жодних ознак підробки чи фіктивності документів.
Надаючи оцінку зауваженню відповідача про розбіжності у зазначенні виробника окремих товарів, суд зазначає, що такі неточності не впливають на числове значення митної вартості та не свідчать про відсутність ціни договору як основи визначення вартості. 
Верховний Суд у постанові від 16.01.2025 у справі №160/21845/23 наголосив, що формальні неточності в товаросупровідних документах не є підставою для відмови у застосуванні методу за ціною договору, якщо вони не впливають на числові значення складових митної вартості.
Вирішуючи питання про доцільність застосування резервного методу, суд зазначає, що стаття 64 МК України допускає його використання лише за умови доведеної неможливості застосування попередніх методів із наведенням відповідного аналізу і коригувань. 
Так, в оскаржуваному рішенні №UA400000/2025/000153/2 митниця обмежилась посиланням на інші митні декларації (№25UA209170048435U5, №25UA205180006569U8 та інші) без аналізу тотожності товарів, умов поставки, комерційного рівня, обсягів партії та без здійснення коригувань, що суперечить вимогам статей 59-64 МК України та правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07.06.2023 у справі №380/14436/21 та від 12.03.2024 у справі №640/11779/22.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає відповідач не довів наявності передбачених частиною шостою статті 54 МК України підстав для відмови у митному оформленні за заявленою митною вартістю, не обґрунтував неможливість застосування методу за ціною договору та не підтвердив правомірність застосування резервного методу.
Оцінюючи докази у їх сукупності відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 77 КАС України), а в справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення (частина друга статті 77 КАС України).
У цій справі відповідач не довів наявності передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України підстав для відмови у митному оформленні за заявленою митною вартістю, не обґрунтував неможливість застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору та не підтвердив правомірність застосування резервного методу відповідно до статті 64 МК України. Наведені у рішенні про коригування митної вартості обставини не свідчать про неподання позивачем документів, визначених статтею 53 МК України, не доводять недостовірність поданих відомостей та не містять належного розрахунку скоригованої митної вартості.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України адміністративні суди перевіряють, чи прийняте рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи є воно обґрунтованим та пропорційним. 
Оскаржувані рішення цим критеріям не відповідають, оскільки прийняті без належного фактичного та правового обґрунтування, із порушенням принципу мінімізації митних формальностей та без дотримання послідовності застосування методів визначення митної вартості.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості №UA400000/2025/000153/2 від 23.07.2025 та картку відмови №UA400040/2025/000411 необхідно визнати протиправними та скасувати.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим - рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами. 
Враховуючи встановлені обставини та правову оцінку доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ціна цього позову складає 95691,09 грн, що передбачає сплату судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, що складає 3028,00 грн.
Враховуючи коефіцієнт 0,8, розмір судового збору за майнову вимогу складає: 2422,40 (3028,00 грн*0,8 = 2422,40 грн).
Отже, відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000153/2 від 23.07.2025 року. 
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000411 від 23.07.2025 року.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» (вул. Костя Степанкова, 3/1,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29025 , код ЄДРПОУ - 45790610) 	
Відповідач:	Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29010 , код ЄДРПОУ - 43997560) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський