Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Справа№200/643/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу 

за позовом ОСОБА_1 

до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області

служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області

комісії з питань захисту прав дитини Покровської міської ради Донецької області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (далі - відповідач 1), служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області (далі - відповідач 2), комісії з питань захисту прав дитини Покровської міської ради Донецької області (далі - відповідач 3) про:
- визнання протиправним та скасування висновку служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області від 24.11.2025 року № 14-31/1028;
- визнання протиправним та скасування розпорядження Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 02.12.2025 року № 839рг;
- зобов`язання комісію з питань захисту прав дитини Покровської міської ради Донецької області та службу у справах дітей Покровської міської ради Донецької області провести розгляд заяви щодо визначення місця мешкання доньки ОСОБА_2 відповідно до постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 року № 866 з дотриманням чинного законодавства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 20.05.2022 по 21.09.2022 року ОСОБА_1 перебував у полоні в смт Оленівка Донецької області. 21.09.2022 року позивач був звільнений з полону, тому у позивача не було фізичної можливості зайнятися питанням щодо визначення місця мешкання його доньки ОСОБА_2 разом з батьком.
19.05.2023 року позивач звернувся до Покровської міської військової адміністрації (вх. № 0122-2432 від 19.05.2023) відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» та інших нормативно правових документів встановити своїм рішенням місце проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , надавши необхідний перелік документів згідно пункту 72 Постанови № 866. 
Вказує, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року по справі № 200/4863/23 позивача запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Покровської міської ради Донецької області, на якому мало розглядатися питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 за заявою від 19.05.2023р. 
Засідання комісії з питань захисту прав дитини мало відбутися 29.10.2025 року о 10:00 год. в режимі онлайн. Позивач попросив відкласти розгляд його заяви від 09.05.2023 року, надавши додаткові документи.
13.11.2025 поштовою кореспонденцію позивач отримав листа вих. 01-22-5409 від 03.11.2025 за підписом начальника Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Сергієм Добряком про те, що розгляд заяви позивача відбудеться в режимі онлайн 12.11.2025 о 10:00.
12.11.2025 позивачем на адресу відповідачів було надано додаткові документи стосовно представника позивача.
Вказує, що відповідно до п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. 
Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. 
Для з`ясування обставин було призначене засідання 26.11.2025 року відповідачем - Службою у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, але вважає, що воно носило формальний характер. 
Це підтверджується тим що засідання не було перенесене на прохання позивача, оскільки він проходив лікування, та що було підтверджене документально. Інша дата не була призначена, а було прийнято висновок Службою у справах дітей Покровської міської ради Донецької області без участі позивача, чим було порушено його право на участь у прийняті рішення. 
Вважає, що позивача позбавили права надати свої пояснення і докази на обґрунтування своєї позиції та з`ясування обставин. Це призвело до того, що у оскаржуваному Розпорядженні викладена недостовірна інформація щодо знаходження дитини та матері за кордоном. Навпаки, у матеріалах справи є документ що кордон України мати з дитиною не перетинали. 
Крім цього Розпорядження обґрунтовано документами за 2023 рік, що вказує на формальний підхід до розгляду заяви.
Наголошує, що у розпорядження вказане, що під час відмови позивачу, відповідач Покровська МВА Покровського району Донецької області керувався п.72 Постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008р. №866 та ст.34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», але законодавчою нормою взагалі не передбачене, що питання щодо проживання дитини з батьком, з яким звернувся позивач, не належать до кругу повноважень місцевого самоврядування, а тому не можуть бути передані Покровській МВА Покровського району Донецької області.
Вважаючи протиправними оскаржувані розпорядження та висновок та такими, що порушують права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року вказаний позов залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у адміністративній справі № 200/643/26, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року витребувано докази у сторін по справі.
Відповідачем 1 надано письмовий відзив від 26.02.2026 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що вирішення такого питання, як встановлення місця проживання дитини разом з одним із батьків, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (із змінами), належить до повноважень органів опіки та піклування районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. 
Відповідно до вимог ст. 34 Закону України 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (із змінами) вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. 
Виконавчий комітет Покровської міської ради Покровського району Донецької області має статус юридичної особи, має печатку та код ЄДРПОУ, відомості про юридичну особу містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не перебуває в процесі припинення.
Наголошує, що до повноважень Покровської міської військової адміністрації не належить вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування. Та у разі задоволення позовних вимог, військова адміністрація не зможе виконати рішення суду, оскільки не наділена відповідними повноваженнями.
Крім того, Комісія з питань захисту прав дитини утворена при Покровській міській раді Донецької області, не є юридичною особою. Комісія є консультативно дорадчим органом і не має статусу юридичної особи. Комісії утворюються в структурі органу місцевого самоврядування або військової адміністрації як внутрішній колегіальний орган, без статусу юридичної особи.
З зазначених причин, вважає себе неналежним відповідачем у справі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (відповідач-1), служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області (відповідач-2), комісії з питань захисту прав дитини Покровської міської ради Донецької області (відповідач-3) про визнання протиправним та скасування висновку і розпорядження, зобов`язання вчинити певні, в повному обсязі.
Відповідачем 2 також надано письмовий відзив від 27.02.2026 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що порядок розгляду спору між батьками щодо визначення міста проживання дитини урегульовано пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866.
Вказаним пунктом передбачено, що саме служба у справах дітей складає висновок про місце проживання дитини і подає його органу опіку та піклування для прийняття відповідного рішення.
Отже, служба у справах дітей повноважна готувати документи на розгляд комісії з питань захисту прав дитини та повідомляти всіх заінтересованих осіб про дату, час, місце та формат проведення комісії, а начальник служби у справах дітей має право підписувати документи, що створюються службою.
Вказує, що про засідання комісії, яке мало відбутися 29.10.2025 позивач та його адвокат були повідомлені електронною поштою за удосконаленим електронним підписом начальника служби.
При цьому, позивачем надано заяву від 22.11.2025 року про неможливість прийняття участі у засіданні комісії у зв`язку з направленням його на планову госпіталізацію, виписане 22.09.2025 року, а також на рентгенографію ліктя, виписану також 22.09.2025 року.
Вказані документи, додані до заяви, не доводять перебування позивача у госпіталі саме на дату засідання комісії, проте комісія визнала причини неприбуття позивача на засідання поважними.
Повторне запрошення на засідання комісії, яке відбулося 12.11.2025 року надіслано на адресу позивача рекомендованим поштовим повідомленням. Також запрошення було надіслано адвокату позивача.
Однак, позивач та його адвокат знову не прибули на засідання комісії, у зв`язку з чим, засідання було проведено без участі позивача чи його адвоката.
Отже, позивач був належним чином повідомлений про засідання комісії та всі дії, вчинені службою у справах дітей відповідачем 2 вчинено відповідно приписів Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 3 не скористався правом надання відзиву, тому суд на підставі ч. 6 ст. 161 КАС України розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.
04.03.2026 року представником позивача надано відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідно до Розпорядження позивачу відмовлено у визначені місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у активному розшуку, як особи, яка зникла безвісті, та відсутністю спору між батьками. 
У розпорядженні вказане, що під час відмови позивачу, відповідач, Покровська МВА Покровського району Донецької області керувався п.72 Постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008р. №866 та ст.34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». 
Тобто, відповідачем Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області фактично визнано позовні вимоги, що оскаржуване розпорядження прийняте їм без належних на те повноважень. 
Крім цього у відзиві відповідач 1 наполягає, що є неналежним відповідачем Комісія з питань захисту прав дитини.
Відповідно п.4 Положення про комісісю з питань захисту прав дитини, яке є Додатком 2 до розпорядження начальника Покровської міської військової адміністрації від 14.08.2025 №492рг на відповідача Комісію з питань захисту прав дитини покладені завдання, одним із яких є вирішення спорів щодо місця проживання дитини. 
Вказане розпорядження було надане у відповідь на адвокатський запит, що підтверджується листом від 21.11.2025 року №01-26-6235. 
На підставі викладеного вище вважає, що відповідачі є належними, тому просить позовні вимоги задовольнити.
Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області 06.03.2026 року надано заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що вирішення такого питання, як встановлення місця проживання дитини разом з одним із батьків, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (із змінами), належить до повноважень органів опіки та піклування районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.
Наголошує, що Покровська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області не приймала оспорюваного рішення, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить ІD-паспорт № НОМЕР_1 , виданий 03.10.2022 року. Згідно з довідкою про внесення відомостей до Державного демографічного реєстру № 1197700-2022 від 05.10.2022 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Оскільки ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції, його зареєстровано внутрішньо-переміщеною особою відповідно до довідки № 1427-5002679373 від 30.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до посвідчення серії УБД від 26.12.2022 року позивач є учасником бойових дій, приймав участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також здійснювались заходи, необхідні для забезпечення оборони України, щодо захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, зокрема, у заходах щодо оборони заводу «Азовсталь» у м. Маріуполі. 
Позивача звільнено з полону держави-агресора 21.09.2022 року, що підтверджено довідкою Національного інформаційного бюро № 5384-22 від 03.10.2022 року.
ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження (повторним) від 27.02.2023 року.
Згідно з довідкою від 30.03.2023 № 1427-5002679416 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням дочки позивача також є: АДРЕСА_1 .
Повернувшись з полону, позивач звернувся до суду з метою розірвання шлюбу з його дружиною ОСОБА_3 .
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2023 року у справі № 201/4037/23 (провадження № 2/229/1521/2023), зокрема ухвалено розірвати шлюб, зареєстрований 27.08.2013 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
При цьому, питання про проживання дитини з батьком чи матір`ю Дружківським міським судом Донецької області у справі № 201/4037/23 не розглядалося.
Крім того, з вказаного рішення Дружківського міського суду Донецької області у справі № 201/4037/23 не вбачається неможливість повідомлення відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи через її знаходження на окупованій території або за межами України.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача 1 із заявою від 19.05.2023 року №1-22-2432 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 разом з батьком за місцем їхньої реєстрації як ВПО: АДРЕСА_1 , надавши до заяви необхідні документи.
За наслідками розгляду звернення позивача Комісія з питань захисту прав дитини виклала висновки: керуючись статтями 141-163 Сімейного Кодексу України, статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, беручи до уваги отримані роз`яснення Національної соціальної сервісної служби України від 18.07.2023 року № 0000-0201-5/18908-2023/26235, Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 21.06.2023 року № 22/4.1-6102-23, враховуючи лист служби у справах дітей Покровської міської ради від 31.07.2023 року № 14-31/906, відповіді міністерств, департаментів та установ (Пенсійний фонд України, Національна соціальна сервісна служба України, Радник Уповноваженого Президента з прав дитини та дитячої реабілітації, Національної поліції України, Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації), ретельно дослідивши всі матеріали справи за заявою позивача про встановлення місця проживання його малолітньої доньки ОСОБА_2 , з ним, зважаючи на обставини, за яких неможливо об`єктивно прийняти рішення, орган опіки та піклування Покровської міської ради вирішив не приймати рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_2 , з позивачем, оскільки не може підтвердити або спростувати факт знаходження дитини на території Покровської міської територіальної громади, але готовий повернутися до вирішення даного питання у разі фактичного проживання дитини на території громади.
У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду.
Донецький окружний адміністративний суд рішенням у справі №200/4863/23 від 11.03.2024 року у задоволенні позову відмовив, оскільки адміністративний позов у цій справі не спрямований на захист прав, свобод чи інтересів в публічно-правових відносинах, а заявлений на захист прав позивача у сфері сімейних відносин.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4863/23 від 15.08.2024 року скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року, провадження у справі закрито, роз`яснено позивачу право звернення з цим позовом в порядку цивільного судочинства.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у справі №200/4863/23 скасовано та направлено справу до Першого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4863/23 від 09.10.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 200/4863/23 скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Зобов`язано Покровську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області розглянути заяву від 19.05.2023 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_1 та постановити відповідне рішення по суті звернення.
Відповідно до п. 1 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (із змінами), комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є органом, що утворюється головою районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради. 
Начальником Покровської міської військової адміністрації Покровського району прийнято розпорядження від 14.08.2025 року № 492рг «Про затвердження нового складу комісії з питань захисту прав дитини та положення про неї».
Таким чином, на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4863/23 від 09.10.2025 року розпорядженням Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 14.08.2025 року №492рг було затверджено новий склад комісії з питань захисту прав дитини Покровської міської ради (далі - Комісія). 
Відповідачем 2 - Службою у справах дітей Покровської міської ради Донецької області на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4863/23 від 09.10.2025 року прийнято оскаржуваний висновок від 24.11.2025 року № 14-31/1028, згідно з яким, відмовлено позивачу у визначенні місця проживання його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_1 за адресою реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 .
Зокрема, Службою у справах дітей Покровської міської ради Донецької області встановлено таке.
Згідно з довідкою слідчого відділу Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області від 17.05.2023 року №101/04/3158/2-2023 у межах кримінального провадження №12023052770000220 від 15.03.2023 року відносно безвісті зниклої дочки позивача ОСОБА_2 встановлено, що можливим місцем перебування дочки позивача разом з матір`ю є територія країни-загарбника - російська федерація, у зв`язку з чим, обмежена можливість проведення слідчих дій. Досудове розслідування триває.
Також згідно довідки від 01.06.2023 року № 101/02/3528/2-2023 слідчого відділу Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у активному розшуку за Маріупольським РУП ГУ НП в Донецькій області, як особа, зникла безвісті. Відомості внесені до ЄРДР №12023052770000220 від 15.03.2023 року, ОРС № 17-840 від 16.03.2023 року.
Згідно з листом від 17.07.2023 року №16464/301 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться у державному розшуку.
Відповідно до листа Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 03.11.2025 року № 17387/301/04 малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно знаходиться у активному розшуку. Відомості внесені до ЄРДР №12023052770000220 від 15.03.2023 року, ОРС № 17-840 від 16.03.2023 року.
Відповідно до довідки від 19.06.2023 року №01-09/335, виданої Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, за адресою Донецька область, м. Покровськ, мкр. Южний, буд. 25, кв. 35 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично не мешкає.
Згідно з Висновком оцінки потреб сім`ї з дітьми від 31.05.2023 року Покровського міського центру соціальних служб Донецької області, ОСОБА_1 бажає встановити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним за даною адресом. На даний час дитина знаходиться з матір`ю за межами України.
Відповідно до наказу Мінінтеграції від 22.12.2022 року № 309 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376) з 23.08.2024 року Покровська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій. На засіданні Координаційного штабу з питань проведення обов`язкової евакуації населення в умовах воєнного стану 21.08.2024 року прийнято рішення про обов`язкову евакуацію населення з населених пунктів Покровського району та м. Покровська.
Згідно з пунктом 3 Порядку проведення евакуації у разі загрози виникнення надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 року № 841 була проведена примусова евакуація дітей з території Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області, що унеможливлює перебування дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Покровську Донецької області.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 Покровська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Дата припинення активних бойових дій на території громади не визначена.
У зв`язку із відсутністю адреси фактичного місця проживання матері дитини ОСОБА_3 на території Покровської міської територіальної громади Донецької області немає можливості встановити зв`язок та з`ясувати її думку щодо місця проживання малолітньої доньки, а відповідно, неможливо встановити наявність спору між батьками у вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, на час повторного розгляду заяви про визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 10 років. Відповідно до частини 2 статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Статтею 171 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання тощо.
Оскільки встановити місцезнаходження малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливо, будь-який зв`язок із нею відсутній, дитина перебуває в активному розшуку, встановити її думку щодо визначення місця її проживання разом із батьком за таких умов неможливо. А визначення місця проживання дитини без її думки та згоди є порушенням інтересів дитини.
Крім того, оскільки встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливо, немає змоги обстежити умови проживання дитини, поспілкуватися з дитиною та з`ясувати думку її матері ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, служба у справах дітей дійшла висновку: встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 є недоцільним у зв`язку з перебуванням малолітньої ОСОБА_2 у активному розшуку, як особи, яка зникла безвісті, та неможливо встановити наявність спору між батьками.
Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 02.12.2025 року № 839рг позивачу відмовлено у встановленні у визначенні місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком у зв`язку із перебуванням малолітньої ОСОБА_2 у активному розшуку, як особи, яка зникла безвісті та відсутністю спору між батьками.
Перевіряючи правомірність спірних рішень відповідачів, суд виходить з такого.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) унормовано, що він визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою:
зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб;
утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї;
побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки;
забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Статтею 161 СК України передбачено:
1. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
2. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
3. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.
Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
Відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Як зазначено вище, дочці позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час повторного розгляду заяви позивача на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4863/23 від 09.10.2025 року виповнилося 10 років, тому вказана статті СК України зобов`язує відповідачів врахувати бажання дитини проживати з її матір`ю чи батьком.
Аналогічні приписі містить стаття 171 СК України, якою передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання тощо.
При цьому, відповідачі фізично не могли виконати ці вимоги закону у зв`язку з невідомим місцезнаходженням дочки позивача та знаходженням її у розшуку.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 1 Порядку цей Порядок визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
Пунктом 72 Порядку встановлено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).
Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.
У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.
Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.
Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.
Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.
Суд зауважує, що відповідачі також не могли виконати приписи пункту 72 Порядку, оскільки спору між позивачем та його колишньою дружиною ОСОБА_3 немає з підстав відсутності даних щодо її місцезнаходження.
Не могли відповідачі й скласти акт обстеження умов проживання дитини, оскільки позивачем було вказано саме адресу реєстрації його та його дочки, як ВПО: АДРЕСА_1 з підстав ведення активних бойових дій у вказаному місті.
Як зазначено вище, питання про проживання дитини з батьком чи матір`ю Дружківським міським судом Донецької області у справі № 201/4037/23 про розірвання шлюбу позивача з його дружиною не розглядалося.
Пунктом 74 Порядку передбачено, що під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.
Крім того, частинами четвертою - шостою статті 19 СК України унормовано, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. 
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Водночас, даних щодо звернення до суду з заявою про встановлення місця проживання дочки позивача з ним матеріали справи не містять при тому, що всі перелічені норми права зобов`язують органі опіки та піклування приймати рішення виключно у разі наявності спору між батьками, якого у даному випадку немає, оскільки місцезнаходження колишньої дружини позивача та його доньки невідоме.
Разом з цим, представник позивача зазначає на наявність спору щодо місця проживання дитини між її батьками.
Частинами першою-другою статті 19 СК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. 
Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.
Однак, у даній справі позивач оскаржує рішення органу опіки та піклування, яким йому відмовлено у встановленні місця проживання дитини.
При цьому, представник позивача фактично намагається оскаржити рішення відповідачів за формальними ознаками, як-то: відсутність повноважень у відповідачів, незапрошення позивача та його адвоката на засідання щодо розгляду його заяви про визначення місця проживання дитини, неповноважний склад комісії, підписання листів неповноважними посадовими особами або неналежним електронним цифровим підписом, неналежне дослідження комісією матеріалів, тощо.
Суд звертає увагу, що за відсутності спору між батьками малолітньої ОСОБА_2 у відповідачів не було іншого варіанту поведінки та підстав для задоволення заяви позивача про встановлення місця проживання його дочки з батьком, місцезнаходження якої, на день розгляду даної справи невідоме.
З зазначених підстав, судом не встановлено невідповідності оскаржуваних рішень відповідачів приписам закону та критеріям, встановленим статтею 2 КАС України.
Отже, відповідачами не порушено прав позивача при прийнятті спірних рішень.
Навіть, у випадку задоволення даного позову, право позивача на сумісне проживання зі своєю малолітньою дочкою не буде захищено, оскільки місцезнаходження дитини не встановлено.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Тобто, суд вирішуючи спір, повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.
Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Тож завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.
Згідно із висновком, сформованим у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». 
При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Порушення має бути реальним, а не ілюзорним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення (подібний за змістом висновок висловлений, зокрема, Верховним Судом у постанові від 14.02.2022 року у справі № 200/9772/18-а).
Отже, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулося порушення її прав.
Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішень відповідачів про відмову у визначенні місця проживання його малолітньої дочки з ним, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином таке рішення в оскаржуваній частині порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.
Таким чином, за вищезазначеними правовими нормами обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Водночас, суд звертає увагу, що частиною 3 статті 19 СК України передбачено, що звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Питання розподілу судових витрат не розглядається. 
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, площа Незалежності, буд. 11, код ЄДРПОУ 44790232; e-mail: krs.v@dn.gov.ua) (відповідач-1), служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, площа Незалежності, буд. 13, код ЄДРПОУ 04052933; e-mail: ssd@pokrovsk-rada.gov.ua) (відповідач-2), комісії з питань захисту прав дитини Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, площа Незалежності, буд. 11) (відповідач-3) про визнання протиправним та скасування висновку і розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 01 квітня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова