Справа № 569/7252/24
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року        м. Рівне 

Рівненський міський суд в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 12024181010000629 від 07.03.2024 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, не одруженого, із середньою освітою, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_10 ,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 07 березня 2024 року, близько 11 год 30 хв, перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, 9А, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення наркотичних засобів, відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, викрав у потерпілої ОСОБА_9 наркотичний засіб «метафин», який згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця 2, Список №1, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких на території України обмежено. 
Зокрема, ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що ОСОБА_9 згідно програми замісної підтримувальної терапії отримуватиме того дня препарат «метафін», який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, підійшов до ОСОБА_9 , яка перебувала на території Рівненського обласного центру психічного здоров`я населення, що за адресою м. Рівне, вул. Князя Володимира, 17, та запропонував провести її до зупинки громадського транспорту. У подальшому, проходячи повз будинок № 9А, що по вул. Кавказька в м. Рівне, ОСОБА_7 пред`явив потерпілій усну вимогу щодо передачі йому вищевказаного наркотичного засобу, однак отримав від потерпілої відмову. Після цього, останній продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення наркотичного засобу, застосовав до ОСОБА_9 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилося у нанесенні декількох ударів правою рукою в лобну частину голови, від яких потерпіла впала на землю, після чого ОСОБА_7 наніс ще один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на переніссі, у внутрішньому куті правого ока та у внутрішньому куті лівого ока, та забою м`яких тканин лобної ділянки голови справа. 
У подальшому, ОСОБА_7 із кишені куртки потерпілої відкрито викрав три блістери із таблетками «Метафин» 0,25 мг. в кількості 27 штук та один блістер із таблетками «Метафин» 0,5 мг. в кількості 10 штук, після чого наніс ОСОБА_9 ще один удар в лобну ділянку голови і попрямував в невідомому напрямку. 
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 308 КК України, як викрадення наркотичних засобів вчиненими із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що дійсно 07 березня 2024 року, близько 11 год 30 хв, він перебував поблизу будинку, що за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, 9А. Там він побачив свою давню знайому ОСОБА_9 , яка перебуває на замісній терапії, де у Рівненському обласному центрі психічного здоров"я населення, отримує лікарський препарат. Остання лежала на землі, на його думку без ознак життя, і він підбігши до неї, почав ій давати ляпаси по обличчю. Після цього, вона відкрила очі, і він зрозумів, що ніяких перешкод для життя немає. Тоді він взяв у неї з кишені медикаменти, і пішов в іншу сторону. Вину визнає, у скоєному щиро кається, однак вказує, що жодних тілесних ушкоджень потерпілій не наносив. Просить суд суворо його не карати. 
Допитана у судовому засіданні потерпіла  ОСОБА_9 показала, що 07.03.2024, у першій половині дня, вона з м. Дубно приїхала у м. Рівне, оскільки перебуває на замісній терапії, де у Рівненському обласному центрі психічного здоров`я населення, отримує препарат «Метафін». Отримавши препарат вона зустріла свого знайомого ОСОБА_7 , з яким привіталася. У свою чергу, останній запропонував провести її до зупинки на маршрутне таксі, яке зупиняється поблизу колишнього кафе «Істамбула» в м. Рівному, оскільки вона не є місцевою. Йшли вони разом з обвинуваченим який був ще з одним чоловіком. Так, поблизу одного з будинків, ОСОБА_7 сказав віддати йому таблетки, які перед цим вона отримала, на що вона відмовилася. Після чого, обвинувачений почав кулаками наносити їй тілесні ушкодження, завдавши три удари у голову, від яких вона впала на землю. Далі, ОСОБА_7 з кишені її куртки відкрито забрав три блістера «Метафіну», один блістер метадону, після чого побіг із викраденими таблетками в невідомому напрямку. Оскільки в неї не було з собою мобільного телефону, вона підійшла до незнайомих дівчат і попросила викликати її швидку та поліцію, на що вони погодилися. Просить суд суворо обвинуваченого не карати. 
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що 07.03.2024 близьк 10 год 30 хв перебуваючи на території Рівненського обласного центрі психічного здоров`я населення, що по вул. Князя Володимира 17 в м. Рівне, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 . Через певний час, до них підійшла знайома обвинуваченог ОСОБА_9 . Остання попросила провести її до зупинки, оскільки їй потрібно було їхати додому. По дорозі, поблизу одного з будинків, між обвинуваченим і ОСОБА_9 виник конфлікт та шарпанина. Він в цей момент пішов додому взяти води, оскільки неподалік того місця проживає. Повернувшись через деякий час, побачив, що остання сиділа навприсядки, а на її руках була наявна кров. Після цього він разом з обвинуваченим попрямували до місця проживання, під час дороги додому ОСОБА_7 розповів, що у нього перебувають пігулки, які він забрав у потерпілої, в ході конфлікту. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що 07.03.2024 близько 12 год 00 хв разом із своїми подругами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували поблизу будинку, що по вул. Кавказька, 9а в м. Рівне. В цей момент вони почули жіночі крики, після чого до них підійшла потерпіла, яка була побита, у неї була кров на обличчі та одязі. Потерпіла повідомила, що її побив і пограбував маловідомий їй чоловік, який викрав таблетки, які вона отримала, та попросила викликати поліцію. Після цього, ОСОБА_14 викликала поліцію. 
Аналогічні покази в судовому засіданні надали свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . 
Покази потерпілої та свідків узгоджуються між собою, а тому суд вважає їх достовірними та бере за основу як докази. 
Крім показів потерпілої, свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами та перевіреними на предмет їх належності та допустимості, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події, висновками експертиз та іншими письмовими доказами. 
Так, згідно форми АРМ 102 від 07.03.2024, отримано повідомлення від ОСОБА_9 про те, що невідома особа 07.03.2024 нанесла їй тілесні ушкодження та відкрито викрала медикаменти метафін та письмовий дозвіл на даний препарат (а.к.п. 8);
Згідно форми АРМ 102 від 07.03.2024, отримано повідомлення від працівників поліції, про те, що затримано ОСОБА_7 , який 07.03.2024 наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження і відкрито викрав медикаменти метафін та письмовий дозвіл на даний препарат (а.к.п. 9);
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 07.03.2024, про те, що ОСОБА_7 07.03.2024 відкрито викрав медикаменти та наніс їй тілесні ушкодження (а.к.п. 10);
Протоколом огляду місця події від 07.03.2024 згідно якого було оглянуто частину території по АДРЕСА_2 (а.к.п. 11-13);
Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_15 від 08.03.2024 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження пластикову ємність, дві запальнички та десять медичних шприців та передано на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № (а.к.п. 16);
Протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обстивн події від 07.03.2024 з відео із потерпілою ОСОБА_9 , яка на місці показала, як ОСОБА_7 07.03.2024 відкрито викрав в неї медикаменти та наніс численні тілесні ушкодження (а.к.п. 21-24);
Висновком експерта № 183 від 07.03.2024, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на переніссі, у внутрішньому куті правого ока та у внутрішеьому куті лівого ока, забій мяких тканин лобної ділянки голови справа, які виникли не менше як від двох травматичних дій тупого (их) предмету (ів) з обмеженою конатктуючою поверхнею, яким могла бути рука, нога чи інші тупі предмети, могли утворитися 07.03.2024, і які кожен окремо, так і у своій сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.к.п. 28); 
Протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обстивн події від 08.03.2024 з відео із свідком ОСОБА_11 , який на місці показав, про події, що відбулись з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 07.03.2024 (а.к.п. 32-35);
Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_15 від 08.03.2024 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження пластикову ємність, два блістера з пігулками по десять штук з надписом "Метафин", частинку блістера з шістьма пігулка з маркуванням "Сонован", медичний шприц з білою речовиною, мобільний телефон HOME та передано на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 27 (а.к.п. 48 );
Протоколом відібрання біологічних зразків у ОСОБА_7 для проведення судової експертизи ( а.к.п. 91-92);
Повідомленням КП "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" Рівненської обласної ради від 13.03.2024 № 922 та відповідними письмовими документами, згідно яких ОСОБА_9 перебуває на замісній підтримувальній терапії з 25.05.2023 по теперішній час і отримує препарат метадон у добовій дозі 80 мг для аамбулаторного прийому, терміном на 10 днів ( а.к.п. 98-101);
Повідомленням КП "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" Рівненської обласної ради від 13.03.2024 № 923 та відповідними письмовими документами, згідно яких ОСОБА_7 перебуває на замісній підтримувальній терапії з 15.12.2021 по теперішній час і отримує препарат метадон у добовій дозі 10 мг для аамбулаторного прийому, терміном на 5 днів ( а.к.п. 103-106); 
Протоколом огляду предметів від 13.03.2024, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки Home, ІМЕІ : НОМЕР_1 , ІМЕІ : НОМЕР_2 ( а.к.п.108-112);
Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_15 від 08.03.2024 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження пластикову ємність, мобільний телефон HOME, дві запальнички, десять шприців та передано на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 27 (а.к.п. 113-114 );
Висновком експерта № СЕ-19/118-24/3016-НЗПРАР від 26.03.2024 з фототаблицею, згідно якого в складі шести таблеток із фрагмента блістера виявлено сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними та непатентованими та загальноприйнятними назвами - зопіклон, загально масою 0,043 г ( а.к.п. 119-123); 
Висновком експерта № СЕ-19/118-24/2952-НЗПРАР від 21.03.2024 з фототаблицею, згідно якого в складі екстракту з речовини булого кольору ( схожої на вату) з наданого шприца міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,0001 г ( а.к.п. 128-131);
Висновком експерта № СЕ-19/118-24/2954-НЗПРАР від 25.03.2024з фототаблицею, згідно якого у складі блістері з написом метафін десять таблеток по 25 мг, метадону гідрохлориду десять таблеток білого кольору та наданих у блістері з написом метафін, десять таблеток по 5 мг метадону гідрохлориду, десять таблеток білого кольору міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою метадону в речовині становить 0,274 г ( а.к.п. 137-140);
Висновком експерта № СЕ-19/118-24/3140-Д від 27.03.2024 з фототаблицею, згідно якого у слід пальця руки найбільшими по вісях 19х26 мм, що вилучений в ході огляду місця події 07.03.2024, що за адресою м. Рівне, вул. Кавказька 9А, належить ОСОБА_7 ( а.к.п. 147-156);
Постановами слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_15 від 28.03.2024 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження метадон масою 0,274 г, шприц та вата з метадоном, масою 0,0001 г, зопіклон, масою 0,043 г, слід пальця руки, дактилокарта ОСОБА_7 та передано на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанціях № 81, 68 (а.к.п. 157-160 );
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 12 березня 2024 року накладено арешт на майно яке було вилучено під час огляду місця події від 07.03.2024 по вул. Кавказькій, 9А в м. Рівне. 
Оцінюючи в сукупності покази потерпілої, свідків та письмові докази, суд вважає, що вони є правдиві та достовірні, оскільки узгоджуються між собою.
Не визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого правопорушення є способом захисту та спроби уникнути відповідальності за вчинений злочин, тому суд відноситься до його позиції критично, не бере до уваги, а враховує досліджені в судовому засідання покази потерпілої, свідків та письмові докази. 
Предметом ч.2 ст. 308 КК України виступають наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги (їх визначення див. у п. 1 коментаря до ст. 305 КК).
Об`єктивну сторону злочину становить незаконне вилучення будь-яким із зазначених способів наркотичних засобів з підприємств, установ, організацій (аптек, баз, складів, лікувально-профілактичних закладів тощо) незалежно від форми власності чи в окремих громадян, у тому числі вилучення наркотиковмісних рослин або їх частин із земельних ділянок господарств чи громадян до закінчення збирання врожаю. При цьому не має значення, правомірно чи незаконно особа володіла наркотичним засобом, психотропною речовиною або вирощувала наркотиковмісні рослини, які були предметом незаконного вилучення.
Способами вилучення наркотичних засобів є: 1) крадіжка, 2) грабіж ненасильницький та насильницький (частини 1 та 2 ст. 308 КК), 3) привласнення, 4) вимагання, у тому числі поєднане з насильством, що не є небезпечним та є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (частини 1-3 ст. 308 КК), 5) заволодіння шляхом шахрайства, 6) заволодіння шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 308 КК), 7) розбій (ч. 3 ст. 308 КК). Про ознаки зазначених способів вилучення наркотичних засобів див. у коментарях до статей 185, 186, 187, 189, 190, 191 КК.
Момент закінчення злочину залежить від способу вилучення наркотичних засобів. Викрадення наркотичних засобів шляхом крадіжки та грабежу, а також заволодіння ними шляхом шахрайства вважається закінченим злочином з моменту вилучення цих засобів і наявності реальної можливості хоча б первинно розпорядитися ними (сховати, викинути, передати тощо). 
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. 
Суб`єктом злочину, вчиненого шляхом крадіжки, грабежу, розбою, вимагання та шахрайства, є загальний суб`єкт. 
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України, і останній у його вчиненні винен.
Ухвалою Рівненського міського суду від 29.01.2026 продовжено запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 29.03.2026. 
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказане правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_7 , то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризується з негативної сторони, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних речовин, раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.
Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів, а нібито визнання винуватості і щире каяття є лише способом уникнення від кримінальної відповідальності.
Враховуючи попередні судимості, міри покарання, які обирав суд для обвинуваченого, в тому числі звільняв від відбування покарання, однак це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки знову вчинив новий злочин. 
Суд приходить до переконання про відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз становлять 12495 грн 12 коп. 
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».
Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Враховуючи характер і ступінь небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначене покарання з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на певний строк та з конфіскацією майна, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України та призначити покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк один рік та з конфіскацією майна. 
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 07.03.2024 року, зарахувавши у строк відбування покарання затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
До набрання вироком законної сили продовжити  ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не більш ніж на 60 днів, починаючи з 12.03.2026.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 12495 грн 12 коп. 
Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду від 12 березня 2024 року. 
Речові докази, а саме: пластикову ємність, дві запальнички та десять медичних шприців, два блістера з пігулками по десять штук з надписом "Метафин", частинку блістера з шістьма пігулками з маркуванням "Сонован", медичний шприц з білою речовиною, метадон масою 0,274 г, шприц та вата з метадоном, масою 0,0001 г, зопіклон, масою 0,043 г, слід пальця руки, дактилокарта ОСОБА_7 , що знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанціях №№ 27,81,68 після набрання вироком законної сили - знищити; мобільний телефон марки Home ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ : НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 27, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 . 
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілою, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя         ОСОБА_1